LJ Försöken till en katolsk eröfring af England under drottning Elisabeth. 27 



Spanien med det största intresse omfattade deras sak. Flere 

 för ögonblicket tungt vägande skäl samvärkade därhän. 



Alltjämt ägde Elisabeth i sitt förvar de penningar hon 

 för trenne år tillbaka låtit fråntaga spanjorerna. Under- 

 handlingarna om deras återlämnande hade icke ledt till något 

 resultat, och under tiden hade de engelska kaparnes djärfhet 

 och byteslystnad endast ökats. Den engelsk-franska vänska- 

 pen, hvilken Filips vänskapsbetygelser för Elisabeth icke 

 lyckats omintetgöra, kunde icke undgå att oroa honom, så 

 mycket mer som franska regeringen numera öppet sökte sitt 

 stöd hos hugenotterna, till stor fara för pacifikationsvärket i 

 Nederländerna. Mer eller mindre öppet hade Elisabeth be- 

 gynt lämna sitt beskydd åt protestantiska flyktingar och ka- 

 pare och inom England hade de protestantiska sträfvandena 

 framträdt med ett skrämmande eftertryck i det parlament 

 som sammanträdde under våren 1571. Dess beslut inneburo 

 bland annat förbud för att bedrifva omvändelser till katoli- 

 cismen och att införa påfvens absolutioner i landet äfvensom 

 att anfäkta Elisabeths tronrätt, hvarjä.mte fordringarna på 

 den till sitt innehåll otvetydigt protestantiska suprematsedens 

 afläggande utsträcktes. Det hjälpte föga, att Elisabeth efteråt 

 följdriktigt icke visade sig tillfreds med dessa ^aterligt gående 

 stadganden, det hade i alla fall tydligt blifvit ådagalagdt, 

 att katolicismens läge i England var allvarligt hotadt. Från 

 olika håll hade detta påpekats för honom; de katolska lor- 

 derna hade framställt sina bekymmer för honom genom ett 

 särskildt sändebud'), emigranterna, som funnit en tillflvktsort 

 i Belgien, tröttnade icke på att härifrån tillställa honom 

 uppmaningar, Maria Stuart lade sitt öde i hans händer. Don 

 Guerau de Espes ansatte honom med depescher, hvilka fram- 

 ställde allting såsom möjligt, biskopen af Eoss sände honom 

 en lång och bevekande skrifvelse"'*) och den katolska kyrkans 

 öfverhufvud i Rom vädjade till hans samvete samt förebrådde 

 honom med skärpa att icke vilja fylla sina plikter emot 



raaren, men Ridolfi blef fördröjd i Rom (intill slutet af maj). Ark. Flor. Med. 

 filza 3290, f. 176. 



*) Den förenämnde Kempe, i sept. 1570. Froude X, s. 86—87. 



=') Mars (?) 1571 refererad af Froude, X, s. 151 — 153. 



