L] Försöken till en katolsk eröfring af England under drottning Elisabeth. 31 



bref till Alba den 14 september — ett lika viktigt som be- 

 synnerligt aktstycke.^) Den höge brefskrifvaren börjar med 

 att prisa sin tjänares nit och klokhet; hans skäl synas honom 

 dock icke nog vägande och kunna därför icke förmå honom 

 att afstå från det i fråga varande företaget, till den grad 

 ligger detta honom om hjärtat. Fördelarna af en lycklig 

 utgång äro uppenbara och sälls3^nt betydelsefulla. Betraktar 

 man Englands inre tillstånd, kan man icke annat, än komma 

 till den slutsatsen, att ett dylikt företag måste lyckas. Vidare 

 är det klart, att om man ej nu ingriper icke blott den ka- 

 tolska religionen skall gå sin snara undergång till möte i 

 England, utan älven detta lands katoliker komma att under- 

 kastas de svåraste lidanden. Hvad statsskälen beträffar, skall 

 han alltid i drottningen af England, vare sig hon på sätt 

 eller annat ingår förbund med Frankrike, eller hon icke gör 

 det, äga en påpasslig fiende. Därför är det honom nu en 

 bjudande nödvändighet att stöna henne från tronen. Hvad 

 Frankrike beträffar, skulle detta ändå förr eller senare an- 

 falla honom, oberoende af hvad han företog. De svårigheter 

 Alba påpekat förefunnos därför i samma grad vare sig man 

 slog till, eller var ovärksam. Men ovärksamheten gjorde en- 

 dast att de ökades, den var en fred, som måste framkalla 

 kriget. Efter att ha upprepat sina tidigare instruktioner och 

 berört några enskildheter, hvarom förut varit fråga, åter- 

 kommer han till, att det hela komme att gå hastigt för sig 

 och utan att medföra någon risk. Men han tillägger på 

 slutet, att han skrifvit allt detta blott för att noga låta Alba 

 känna sin vilja och sin åsikt, i ty att han, seende hurusom 

 Alba alltfort framhärdat i den åskådningen, att man icke 

 bör våga sig längre i denna sak och icke bör understöda de 

 sammansvurne annat än i de fall af Alba själf angifvits, be- 

 slutit att hänskjuta hela denna angelägenhet, däri inbegripet 

 bestämmandet öfver den rätta tidpunkten för planens ut- 

 förande, till hans fulla förgodtfinnande. Det var således 

 Albas mening om de engelska förhållandenas omstörtande, 

 som hädanefter skulle blifva den bestämmande.-) 



') A. o., n. 1051. 



2) I öfverensstämmelse raed den åsikt han uttalat, sände han under den 

 följande tiden särskilda lönnmördare till l*]ngland med uppgift att bringa 



