LJ Försöken till eu fransk eröfring af England under drottning Elisabeth 33 



Filip fortfor dock ännu en tid att hoppas^), men ställningen 

 var ohjäljjligen blefven i grund förändrad. Den stora Nor- 

 folkska sammansvärjningen, som han följt med det lifligaste 

 intresse och hvars sak han beslutit göra till sin, hade i grund 

 förfelat sitt syfte. Felet var delvis Albas, men också delvis 

 Filips eget, i det han här icke velat vara initiativtagare, utan 

 endast följt efter de andra, då redan förberedelserna voro 

 långt framskridna och farorna för upptäckt stora. 



Följden i j^ttre politiskt hänseende kunde icke blifva 

 annan än en ytterligare försämring i förhållandet till Elisa- 

 beth. Förgäfves måste nu alla hans bemödanden blifva att 

 återföra detta ens till drägliga villkor. Elisabeth trädde nu 

 altmera öppet på Frankrikes sida. och ännu farligare var 

 att hon kraftigt understödde de få ännu återstående, till för- 

 tviflan bragta holländska rebellerna. Dessa satte sig i be- 

 sittning af Briel, andra städer i grannskapet förjagade sina 

 spanska besättningar, provins efter provins reste sig, och på 

 våren 1572 såg sig Alba midt i ett land i brinnande uppror, 

 med uttömda hjälpkällor, få hamnar och farliga fiender på 

 alla håll. Elisabeth kunde för lång framtid vara säker för 

 hvarje anfall från spansk sida. 



Så invecklade voro dock tidsförhållandena, att Filip, 

 trots allt hvad som förefallit, just i henne åter fann en bunds- 

 förvant. Visserligen hade hon i april med Frankrike afslutat 

 fördraget i Blois, men då hon såg de franska vapnens fram- 

 gångar i Nederländerna och det växande franska inflytandet 

 bland dess inbyggare, förklarade hon, att hon ännu mera 

 ogärna såg landet under franskt än under spanskt välde. 2) 

 Hon lät Alba veta, att det icke var så allvarligt menadt med 

 det franska förbundet och närmade sig åter honom. Bartho- 

 lomeinatten, detta afskyvärda och politiskt meningslösa på- 

 fund af Katarina af Medici, hade på Elisabeth den effekten 

 att öppet aflägsna henne från Frankrike och drifva henne 

 blott ännu närmare Spanien. Och så fick världen bevittna 



>) Gachard II, n. 1060 o. 1067 (Filip till Alba d. 17 okt. o. 14 nov. 

 1571). 



') Memorial af d. 3 juni 1572. Calendars of Letters and State Papers, 

 Foreign 1572—1574, n. 397. 



3 



