10 Osc. V. Johansson. [N:o 16 



6) Frågan om möjligheten att få kartor och prognoser spridda 

 är den allra mest invecklade och svårlösta. Utgår man från anta- 

 gandet att kartorna endast ritas i H:fors samt t. ex. kl. 12 midd. äro 

 färdiga att distribueras, kunna de i hvarje händelse under eftermid- 

 dagens lopp ej spridas längre med posten än till södra Finland och 

 därvid hufvudsakligen till H:fors och järnvägsliniernas närmaste om- 

 nejd. Prognoserna kunde däremot lättare distribueras genom telegraf, 

 telefon, post och järnväg. Genom telegrafen skulle dessa befordras 

 till alla telegrafstationer, därifrån någon person af en eller annan in- 

 tresserad myndighet eller korporation hade i uppdrag att befordra 

 prognoserna vidare per telefon och post eller offentliga anslag. Från 

 H:fors skulle prognoserna till den närmare omgifningen spridas per 

 telefon samt jämte kartan med post. Dessutom kunde alla middags- 

 tiden afgående tåg och båtar förses med bestämda signaler, motsva- 

 rande det viktigaste innehållet i prognosen. Signaler i samma stil 

 kunde äfven tänkas upphängda å några vidt synliga platser. 



Hela denna fråga är emellertid synnerligen invecklad och för 

 vidlyftig att här i alla detaljer kunna behandlas. Såsom tidigare fram- 

 hållits, vore det synnerligen önskvärdt om jämte prognoser äfven vä- 

 derlekskartor skulle spridas i god tid till hela landet. Men detta stöter 

 på absoluta omöjligheter, så länge man tänker sig ett enda centrum 

 för väderlekstjenslen. Att sprida väderlekskartor telegrafiskt i den 

 stympade form, som för närvarande de till Wiborg, Wasa o. s. v. 

 hafva, d. v. s. endast med isobarer, torde ej hafva någon utsikt att 

 leda till önskvärdt resultat. Den enda utväg att äfven få kartor i tid 

 bekanta öfver en större del af landet vore inrättandet af lokala prog- 

 noscentra i några andra städer än H:fors. Till dessa skulle samtliga 

 väderlekstelegram sändas och där sedan kartor och möjligen lokala 

 prognoser uppgöras samt spridas till omnejden. Detta system, som 

 under senaste år införts i Tyskland, synes vara det enda möjliga, som 

 kan leda till fullt tillfredsställande resultat. Endast härigenom kan 

 den önskvärda distributionen af väderlekskartor ske med tillräcklig 

 snabbhet och härigenom skulle troligen äfven prognoserna blifva till- 

 förlitligare, än om de ske från en enda ort. Men om man också 

 skulle kunna tänka sig att alla de omkostnader, som genom ett så- 

 dant systems införande hos oss skulle uppstå, på ett eller annat sätt 

 kunde blifva betäckta, så skulle dock det hufvudsakliga hindret, för 

 en tid framåt åtminstone, ligga däri, att lämpliga personer ej finnas 

 för att öfvertaga ledningen af dessa prognoscentra. 



Hela frågan om en i praktiken verkligen nyttig väderlekstjenst 

 är emellertid att betraktas såsom alldeles ny för vårt land samt bör 

 såsom sådan föregås af många förberedande åtgärder och en små- 



