L\ Vetenskaplig doomatism. 3 



niskans spekulativa förmåga, och. ingen allvarligt tänkande 

 forskare vill numera åt atomerna vindicera en reel existens. 

 Ett bättre exempel på det gagn, forskningen i naturen verk- 

 ligen har af dylika konceptioner, besitta vi icke. 



Teorien eger ovilkorligen en dominerande betydelse för 

 vårt själslif. Detta vållar att hon så småningom alltmera 

 antager karakteren af något i och för sig sannt, och att vi 

 förgäta hennes verkliga innebörd och väsen. Ja, erfaren- 

 heten har nogsamt ådagalagt, att menniskan, till och med 

 om hon fullt inser teoriens natur af tankefoster utan verklig 

 realitet, det oaktadt icke sällan med största seghet fasthåller 

 vid henne och så småningom åt teorien skänker egenskapen 

 af en dogm, på hvilken man måste tro, enär den trots allt 

 dock innebär den fulla sanningen. Detta leder åter lätt nog 

 till en ortodoxi, en rättrogenhet, som från ståndpunkten af 

 sin exklusiva ställning såsom kätterska dömer och fördömer 

 åskådningar, gående i annan riktning. Skillnaden mellan en 

 teologisk ortodoxi och en vetenskaplig sådan kan då i princip 

 blifva hårfin. 



Det är icke svårt att inse, det en af det spekulativa för- 

 nuftet utvecklad doktrin, som afser att klargöra menniskans 

 ställning och uppgift i verlden och sålunda behandlar spörs- 

 mål, de där väl för all framtid skola blifva främmande för 

 den naturvetenskapliga forskningen såsom sådan, skall kunna 

 komma att ställa sig fiendtlig mot andra, samma uppgift föl- 

 jande doktriner, ty en verldsförklaring, hvilken jag uppfattar 

 såsom den enda rätta, kan naturligtvis icke vara förenlig 

 med en annan, som i någon grundväsentlig punkt skiljer sig 

 derifrån. Också utgör en god del af menniskans historia fak- 

 tiskt intet annat än historien om striderna mellan en för till- 

 fället rådande dylik ortodoxi och andra åskådningar, som 

 sökt att gentemot denna göra sig gällande. 



Icke heller är det svårt att förstå, hurusom en likartad 

 ortodoxi så lätt gör sig gällande inom det politiska lifvet. 

 Det kan helt enkelt icke undgås att i hvarje, af ett visst po- 

 litiskt parti omfattadt program, äfven om man frånser alla 

 egoistiska moment, en god portion ortodoxi måste ingå. Från 

 programmets hufvudsatser får, vid fara af exkommunikation, 

 ingen afvikelse göras, ty på dessa satser och deras eventuela 



