8 Robert Tigerstedt. [N:o 17 



utsväfningar föranledde, att dessa fakta snart ansågos stå 

 öfver livarje tvifvel, och då invändningar gjordes, nedtystades 

 de genom att man helt enkelt betecknade dem såsom uttryck 

 för en skenvetenskap — „pseiido-science". 



Icke ens då man genom noggrant iakttagna sjukdoms- 

 fall ådagalade, att den rådande uppfattningen icke kunde 

 v%ra riktig, eller då man under hänvisande på nervtrådarnas 

 förloj)p i hjernan betonade att olika delar af hjernbarken 

 dock måste hafva olika förrättningar, fann vetenskapen an- 

 ledning att företaga en verklig revision af de föreliggande 

 up23gifterna, och allt fortfarande qvarstod dogmen såsom oan- 

 tastelig. 



Först då Hitzig och Fritsch af orsaker, hvilka här icke 

 kunna beröras, företogo en detaljerad undersökning af den 

 elektriska retbarheten hos olika delar af stora hjernans bark 

 och dervid funno, att man från vissa bestämda delar deraf, 

 men ingalunda från alla, kunde utlösa muskelrörelser, först 

 då lät man den dittills herskande läran falla, och en ny tid 

 inom hjernforskningens område inbröt. 



Detta fall är typiskt för den vetenskapliga ortodoxien. 

 En lära — här den gamla frenologien — har en, om än kort, 

 tid spelat en betydande roll. Det bevisas, att denna lära icke 

 kan vara riktig, och nu vinner en annan, rakt motsatt upp- 

 fattning herraväldet, Nya fakta komma emellertid i dagen, 

 hvilka, ehuru blott ytligt, påminna om den såsom oriktig af- 

 dömda åskådningen. Detta kätteri nedtystas först obarmher- 

 tigt; så småningom samlas nya fakta af liknande innebörd 

 man kan ej mera utan vidare affärda dem, de erkännas så- 

 som säkra, men detta hindrar icke att den i verkligheten 

 redan vederlagda uppfattningen fortfarande förblir rådande, 

 tills slutligen de mot densamma stridande uppgifterna blifva 

 så öfverväldigande, att den måste öfvergifvas. 



För öfrigt är det rätt kuriöst att iakttaga, huru åtskil- 

 liga uppgifter årtionden igenom gått och gällt såsom säkert 

 faststälda fakta, de där med blind tro omfattats, ehuru de i 

 verkligheten aldrig ens tillnärmelsevis blifvit bevisade. I 

 regeln beror detta på bristande litteraturkunskap: ifrågava- 

 rande uppgifter hafva af en eller annan orsak intagits i gängse 

 läro- och handböcker och sedan på grund af dessas auktoritet 



