L] Vetenskaplig dogmatism. 9 



alltjämt upprepats, utan att man funnit anledning att taga 

 kännedom om det sätt, livarpå de vunnits. 



En dogmatisk tro på faktiska uppgifter, sådan som den 

 i här anförda exempel, är alls ingen sällsynthet, och i den 

 dag som är innehåller vårt vetandes arsenal nog en massa 

 motsvarande dogmer. Det är derför af största betydelse, att 

 fakta, som af gammalt anses såsom säkert konstaterade, un- 

 der användning af nya eller förbättrade metoder underkastas 

 en kritisk pröfning. Äfven om en sådan icke skulle leda 

 till något annat än en bekräftelse af hvad man redan förut 

 antog såsom riktigt, har den dock ur vetenskaplig synpunkt 

 ett högt värde, ty ju säkrare grundade de rent faktiska 

 uppgifter äro, på hvilka en naturvetenskap stöder sig, desto 

 större giltighet hafva också de på dem uppbyggda allmänna 

 åskådningarna. 



Redan en i och för sig föga ingående pröfning af teore- 

 tiska åskådningars reela värde i förening med tillbörligt be- 

 aktande af det, vetenskapernas historia lär oss angående 

 dessa åskådningars vexlingar under tidernas lopp, borde obe- 

 tingadt leda till det resultat, att alla teorier, som utgöra an- 

 nat än rena omskrifningar af fakta och verkligen afse att 

 bringa dessa under en gemensam högre synpunkt, icke kunna 

 hafva annat än en relativ giltighet och derför borde betraktas 

 såsom blott uttryckande ett för tillfället acceptabelt sätt att 

 uppfatta företeelserna i fråga. Den dogmatiska tron på teorier 

 borde derför, logiskt sedt, vara vida mindre stark än tron på 

 fakta i och för sig. 



Och dock förefaller det, som om förhållandet vore rakt 

 motsatt. Det upprepar sig ständigt och jämt, att ett faktum, 

 som för en viss teoretisk åskådning varit af grundväsentlig 

 betydelse, fullständigt vederlägges, utan att teorien derför 

 öfvergifves. Detsamma är också fallet, om nya, mot teorien 

 stridände fakta uppdagas. Man erkänner, möjligen dertill 

 nödd och tvungen, riktigheten af de nya faktiska uppgifterna, 

 men öfvergifver icke för den skull teorien, utan söker att ur 

 dennas synpunkt mer eller mindre våldsamt omtyda de förras 

 verkliga innebörd, eller ock nöjer man sig med att erkänna 

 tillvaron af de mot teorien stridande fakta, men betraktar 

 dem såsom mer eller mindre tillfälliga undantag, kuriositeter 



