10 Robert Tigerstedt. [N:o 17 



eller dylikt, hvilka icke få inverka på den vedertagna teore- 

 tiska n23]3fattningen. 



Detta förhållande torde, åtminstone i någon mån, bero 

 på vårt behof att genom en teoretisk åskådning sammanhålla 

 mångfalden af företeelser. Faller teorien utan att omedel- 

 bart ersättas med en ny, så förlora vi den fasta ståndpunkt, 

 från hvilken vi kunna öf verskåda det annars olösliga virrvaret af 

 de många fakta. Också synes en teori få lemna sin herskande 

 ställning endast i det fall, att en annan träder i stället, som 

 sammanfattar företeelserna bättre än den förra. Tills detta 

 skett, förblir den gamla teorien med alla sina brister och 

 faktiska motsägelser rådande, och man tröstar sig dermed, 

 att man icke bör öfvergifva en ståndpunkt, som förklarar 

 mycket, om ock ej allt, innan man har något bättre att sätta 

 i stället. 



Till denna allmänna bevekelsegrund för fasthållandet af 

 teorien kommer såsom ett andra moment menniskans i grund 

 och botten rätt stora konservatism, hvilken här gör sig gäl- 

 lande såsom en obenägenhet att lemna en åskådning, vid 

 hvilken man blifvit van och som blifvit en kär. Och så sluter 

 man sinnet för allt som kan sägas mot densamma, utan att 

 dock vilja medgifva, det här dock sist och slutligen icke före- 

 ligger annat än en rent dogmatisk tro. 



Ett alltför långt gånget fasthållande vid en icke mera 

 antaglig teoretisk åskådning kan ju i vissa fall vara till gagn 

 för vetenskapen, nämligen då striden om densamma leder till 

 finnandet af nya fakta, genom hvilka vetenskapens innehåll 

 alltmera ökas. Men i allmänhet är dock ett sådant fast- 

 hållande till skada för vetenskapen, emedan dennes verkliga 

 framsteg härigenom förlångsammas och hämmas. 



I sammanhang härmed vill jag uttryckligen framhålla, 

 det jag här uteslutande afsett verkligt naturvetenskapliga 

 teorier, alltså sådana åskådningar, som direkt hänföra sig till 

 hvad vi kalla tydningen af sinneverldens företeelser. Jag 

 har alltså icke tagit i betraktande de från naturvetenskapen 

 utgående filosofiska spekulationer, som afse att lösa frågan 

 om verldsgåtorna, m. m. Bland dessa hade jag visserligen 

 kunnat finna exempel på en ortodoxi, som fullt mäter sig 

 med den starkaste kyrkliga, men jag har af stått härifrån. 



