30 Förhandlingar. 



nerna, hvilka icke endast vore väl förtjänta att vinna in- 

 träde inom societeten, utan måhända äfven genom sina in- 

 sigter och sin arbetsförmåga skulle befrämja societetens 

 sträfvanden. Genom deras inkallande skulle den heder, som 

 ett inval till vetenskapssocieteten ju måste anses beteckna, 

 på ett jämnare sätt fördelas bland vetenskapsidkarene i lan- 

 det, såsom idén med en vetenskapssocietet också skulle bättre 

 tillgodoses, om vid invalen äfven de vetenskapsgrenar blefve 

 ihågkomna, hvilka, på något undantag när, icke varit repre- 

 senterada till följd af den på sin tid förklarliga, men åt- 

 minstone numera alldeles föråldrade formuleringen af § 4 i 

 Vetenskaps-societetens statuter. 



Häraf skulle nu följa det önskningsmål, att antalet 

 medlemmar inom historisk-filologiska sektionen blefve så 

 förökadt, att det motsvarade medlemsantalet inom de båda 

 andra sektionerna tillsammans. En sådan tillökning åter 

 kunde möjligen leda till den anordning, att medlemmarne 

 fördelades på tvänne sektioner, hvilkas områden skulle när- 

 mare begränsas med hänsyn till vetenskapernas närvarande 

 ställning. Denna fördelning skulle — utom att den motsva- 

 rade delningen i tvänne naturvetenskapliga sektioner — 

 medföra sina fördelar vid inval af nya medlemmar, vid ut- 

 delning af litterära belöningar m. m. Emot en sådan till- 

 ökning kunde dock framhållas, att det nu blefve fråga om 

 att inkalla ett tjugutal nya ledamöter eller flere än som f. n. 

 ingå i historisk-filologiska sektionen samt att, om en delning fö- 

 retoges, statuterna därigenom måste undergå en förändring, så- 

 som det ock kunde vara lörenadt med vissa svårigheter att be- 

 gränsa de nya sektionernas områden. Det har till följd däraf 

 synts medlemmar af sektionen, med hvilka jag haft tillfälle att 

 meddela mig om saken, mer välbetänkt att icke vidtaga en så 

 långt gående förändring, utan åtnöja sig med sådan tillök- 

 ning af antalet ledamöter inom historisk-filologiska sek- 

 tionen, att denna med hänsyn till medlemstalet väl öf- 

 verstege hvardera af de naturhistoriska sektionerna, men 

 icke motsvarade båda tillsammantagna. Som prejudikat för 

 en sådan anordning kan framhållas, att genom Vetenskaps- 

 societetens beslut af år 1856 antalet ledamöter i denna 

 sektion ökades från tio till femton medan ledamotstalet i 

 de andra sektionerna bevarades vid det förra, tio i hvardera. 



