XLIX] Om klimaten under de geologiska perioderna. 27 



av isotermerna för 20", de älsta korallerna kunnat vare mindre 

 fordrande på värme och fördragit den långa polarnattens 

 obehag. Det är dock egendomligt att hos de paleozoiska ko- 

 rallerna ingen artskillnad finnes mellan dem som levat vid de 

 höga och de låga breddgraderna. 



Och härtill kommer nu, att de märkliga fynd av växt- 

 lämningar i de arktiska regionerna, som främst Nordenskiöld 

 och hans efterföljare i den svenska polarforskningen gjort, 

 intyga detsamma, som de nyss nämda marina fossilen, näm- 

 ligen att varma klimat förr herskat långt norr om polkretsen. 

 — Under stenkolstiden frodades på S23etsbergen en vegetation 

 av trädartade kryptogamer, till arter, sammansättning och 

 yppighet fullkomligt lik de sydliga ländernas skogar av 

 jättelika ormbunkar, lummer- och fräkenväxter, och denna 

 vegetation har bl, a. givit upphov till så betydande sten- 

 kolsbäddar, att de nu br^^tas. — Under juratiden frodades 

 här barrträd och cycadeer. — Under krittiden växte på Grön- 

 land skogar, vilkas trädslag ega sina närmaste anförvanter 

 i våra dagars tropiska och subtropiska gebit. — Slutligen 

 prunkade ännu under tertiärtidens mellersta del innanför 

 polkretsen på arktiska land, där nu snö och is härska, en 

 lövträdsvegetation med en sammansättning, som tyder på 

 ett klimat, likt det nutida i mellersta Europa eller ännu 

 varmare. 



Somliga forskare — senast Gregory vid förra årets kon- 

 gress — hava velat göra troligt att de rika massorna av 

 växtlämningar i Grönlands kritformation och Spetsbergens 

 tertiärlager icke skulle vuxit på fyndorterna, utan vore från 

 sydligare belägna trakter hitförda av floder och havsströmmar 

 och sekundärt insvämmade i sedimenten. Ett viktigt bevis 

 mot en sådan uppfattning och till förmån för att den vid 

 de höga nordliga breddgraderna anträffade skogsvegetationen 

 varit autochton, har emellertid lämnats genom de under den 

 svenska antarktiska expeditionen av Otto Nordenskjöld och 

 J. G. Andersson gjorda fynden av en rik och yppig fossil 

 vegetation i jurassiska och tertiära lager på Grahams land. 

 Det visar, att de varma klimat, som lyckliggjorde de ark- 

 tiska länderna, också sträckt sina verkningar till de antipo- 

 diskt motsatta sydpolstrakterna. Det ka,n vidare erinras om, 



