48 Fredr. Elfving. [N:o 23 



den; på samma sätt vid ett besök i Oxford hos Dillenius. 

 Allestädes umgicks han med de yppersta naturalhistorici och 

 hade tillgång till allt som i vetenskapligt afseende kunde in- 

 tressera honom. Af sådant fanns i Holland icke litet. Tack 

 vare landets kulturtraditioner och vidsträckta kolonier fun- 

 nes här samlade en myckenhet botaniska skatter i museer 

 och trädgårdar, så Linné hade tillfälle att med egna ögon se 

 ofantligt mycket, som han endast känt ur litteraturen, äfven- 

 som sådant som aldrig blifvit af någon vetenskaj)sman under- 

 sökt. Sin redan förut stora beläsenhet ökade han ytterligare 

 i de holländska biblioteken. För hans egen utbildning var 

 denna tid sålunda af största betydelse. Att han begagnade 

 tiden väl, kan man se af hans yttrande, att han i Leyden 

 utgaf särskilda arbeten „för att icke nätterna skulle gå frukt- 

 lösa förbi". 



Tre år uppehöll sig Linné i Holland. Man hade gärna 

 kvarhållit honom där för beständigt, men hemlängtan och 

 ohälsa, rimligtvis ådragen genom öfveransträngning och det 

 främmande klimatet, gjorde att han icke stod ut längre. 

 Han bröt upp och styrde kosan till Paris. Äfven där ville 

 man kvarhålla honom, men högre håg drog honom till fä- 

 derneslandet. Under sin vistelse i Paris blef han invald till 

 korresponderande ledamot af Académie des sciences. Hem- 

 resan gjorde han sjöledes frän Rouen och hemkom vid nyss 

 fylda 31 års ålder som en inom den lärda världen namnkun- 

 nig man. Han hade, skrifver han själf, under dessa tre år i 

 Holland mer skrifvit, mera nytt upptäckt och mera reforme- 

 rat botaniken än någon tillf orene kunnat i hela sin lefnad. 



Det såg till en början knepigt ut för den unge doktorn, 

 då han slagit sig ned i Stockholm som praktiserande läkare, 

 alldeles okänd som han var. „Han som allestädes utomlands 

 blef ärad såsom en princeps botanicorum, var hemma såsom 

 en Klimius, kommen från underjordiska världen, så att om 

 Linnseus nu icke varit kär hade han ofelbart åter utrest och 

 lemnat Sverige". Men småningom lyckades han få patienter, 

 och hans europeiska rykte hann honom själf fatt. Genom 

 grefve Tessins bemedling blef han anställd som amiralitets- 

 medikus samt fick dessutom i uppdrag att mot särskildt ar- 

 vode sommartiden publice på riddarhuset föreläsa botaniken 



