Ö4 Fredr. Elfving. [N:o 23 



gen försökte man med all makt finna hvilken del af växten 

 det månde vara, som genom sina olika former gaf den bästa 

 metoden. Den gamla indelningen af växterna i träd, buskar 

 och örter anger ett tidigt utvecklingsstadium af systemet. 

 Senare tillmätte man bladformen stor betydelse. När man 

 blef mer förtrogen med blommans och fruktens delar började 

 man lägga dem till grund för systemet. Den italienska bo- 

 tanisten Csesalpinus var en berömd frnctista, fransmannen 

 Tournefort en än mer berömd coroUista, d. v. s. den förre 

 grupperade växterna efter fruktens beskaffenhet, den sednare 

 fördelade växtsläktena efter blomkronans form. Men hvar- 

 ken dessa eller andra lyckades skapa ett tillfredsställande 

 system. 



I t^^^sthet och utan att till en början ådraga sig upp- 

 märksamhet hade emellertid en stor upptäckt blifvit gjord. 

 Den tyske botanisten Camerarius hade under de sista åren 

 af 1600-talet uppvisat växternas sexualitet. Länge hade man 

 anat att växterna ägde könsorgan, men nu uppvisades ge- 

 nom försök att ståndare och pistiller verkligen äro sådana. 

 Till en början betraktades detta som en intressant kuriositet. 

 Intresset för dessa förut till följd af sin litenhet föga beak- 

 tade organ var emellertid väckt. Linné blef som student 

 bekant med den då alldeles nya läran om växternas sexuali- 

 tet. Man kan förstå att den intresserade en intelligent ung- 

 dom ; man kan väl föreställa sig, huru den ensamma studen- 

 ten i den förfallna akademiträdgården i Uppsala, där han 

 dag efter dag undersöker blommorna, plötsligt ser och inser 

 att dessa ståndares och pistillers antal och öfriga förhållanden 

 äro märkvärdigt konstanta och utmärkande för växterna, 

 huru han studerar och jämför och huru inom kort det nya 

 systemet utkristalliserar i hans medvetande, detta system, 

 där växtriket indelas i klasser efter ståndarnes antal och för- 

 hållanden och dessa klasser i ordningar, för hvilka åter pis- 

 tillernas förhållande lades till grund; detta system som, då 

 det var färdigt, var så enkelt, så klart, så lätt att tillämpa 

 att det ännu icke blifvit af något annat öfverträffadt i dessa 

 afseenden och därför ännu icke råkat ur bruk. I sina huf- 

 vuddrag var detta system färdigt då Linné lämnade Sverige. 

 Det var det som i ett slag skapade hans ryktbarhet. Linné 



