N:o 16] Om en ny anti-aktualistisk teori m. m. d 
sänkning lutande eller vertikalt stälda lager, eller direkte i 
vertikala gångsprickor är en fråga af sekundär natur, och in- 
verkar icke på sjelfva hufvudfrågan, om de ifråga varande 
konglomeratskiffrarna äro att betrakta såsom eruptiver resp. 
eruptiva sedimenter eller såsom ursprungligen klastiska sedi- 
menter lika med de vid haf- och sjöstränder bildade sand- 
och rullstensaflagringarna. 
Men den geologiska anti-aktualistiska teoretikern, som 
fäster mera afseende vid det hela än vid de enskilda detaljerna, 
mera vid skogen i sin helhet än vid de enskilda träden, har 
ännu ett annat skäl för sin åsigt om de kristalliniska konglo- 
meraternas eruptiva natur nämligen den allmänna karaktären 
hos de kristalliniskt-metamorfiska primitivbildningarna, hvilka 
närmare ansluta sig till de primitiva (plutoniska) eruptiverna 
än till de postprimitiva klastiska sedimenterna, till hvilka de 
först mot slutet af den primitiva, prekambriska perioden när- 
made sig genom de kristalliniska beståndsdelarnas uppbland- 
ning med klastiska. Och höjer sig den nämde teoretikern 
från denna komparativt teoretiska till den filosofiska geolo- 
gins resp. kosmologins ståndpunkt kan han komma till en 
djupare uppfattning af konglomeratskiffrarnas och de därtill 
sig anslutande porfyroidernas egentliga natur och uppkomst, 
nämligen genom tillämpning på dem af den triadiska monis- 
mens princip eller det filosofiska åskådningssätt, som i det 
världshela i naturen såväl som i andens sfer ser en samman- 
fattning af större och mindre komplexer af tvenne motsatta 
momenter, ett aktivt och ett passivt, förenade genom ett tredje 
af indifferent karaktär. I enlighet härmed kunna nämnda 
bildningar i sin helhet tagna naturenligen betraktas såsom en 
komplex, ett helt, ursprungligen bestående af tvenne mot- 
satser af basisk och acid natur, genom hvilkas inbördes vexel- 
verkan en tredje intermediär bildning uppstått af indifferent 
natur. Samma slags triadiska monism af basiska, indifferenta 
och acida facies eller partialbildningar finner den filosofiska 
geologen äfven inom andra primitivformationer, äldre och 
yngre, eruptiva, granitiska såväl som eruptivt-sedimentära, 
gneis- och skifferartade, hvilkas åtskillnad därföre ock från 
hans ståndpunkt förefaller mera formel än reel, och hufvud- 
sakligen beror på den hos de senare genom den ökade vatten- 
