12 F. J. Wiik. [XEVIIT 
från allmän teoretisk synpunkt betraktad intager en central 
plats inom dem, anslutande sig å ena sidan till de yngre 
primitiveruptiverna, (syenit- och porfyr-graniterna), å den 
andra genom den grundläggande yrunitgneisen eller den första 
stelnade jordskorpan, bildande öfvergången till de primitiva 
sedimentära resp. eruptivt sedimentära bildningarna, gneis- 
och skifferformationerna. 
I ett år 1903 inom geol. Föreningen i Helsingfors hållet 
föredrag om gneisgranitens konstitutionsfacies visade jag, att 
denna primitiva eruptiv-formation, sådan den uppträder i trak- 
ten af Kervo-jernvägsstation, naturenligt låter betrakta sig 
såsom en komplex af tre konstitutionsfacies eller partialforma- 
tioner: en mörk basisk kvarz-biotit-diorit (granit-diorit) och 
en acid orthoklas-gneisgranit af röd färg samt en mellan dem 
stående indifferent eller neutral öfvergångslänk, bestående af 
en delvis gneisartadt skiffrig oligolasgneisgranit af grå eller 
gråhvit färg. Denna senare står genom sin mörkare glimmer- 
rika, gneisartade del i genetiskt samband med den basiska 
facies, genom såväl makro- som mikroskopiskt tydligt skönj- 
bara öfvergångsbildningar, hvilka uppkommit genom amfibo- 
lens molekulära (kristallokemiska) metamorfos i biotit och 
Ca-plagioklasensioligoklas (genom inverkan af alkalifältspaten), 
samt med ställvis redan makroskopiskt skönjbar calceit-afsönd- 
ring, under det att den granitiska delen i den intermediära 
gneisgranitfacies hufvudsakligen uppkommit från den acida 
kvarz-orthoklasmagman genom reducerande inverkan af den 
basiska magman i analogi med förhållandet hos den röda 
gneisgraniten, som i omkretsen af de däri inneslutna prott- 
styckena af hornblendegneis från angränsande gneisterräng 
(t. ex. i Helsinge socken) öfvergått 1 hvit oligoklasgranit och 
likaså den röda orthoklasen i hvit oligoklas i salbanden af 
de i hornblendegneisen (t. ex. i Helsingforstrakten) uppträ- 
dande pegmatitgångarna. Äfven den basiska gneisgranitfacies 
eller de större och mindre partierna at kvarz-glimmer-dioriten, 
ehuru de såväl till form som innehåll äro väl skilda från de 
kontaktmetamorfoserade brottstyckena af hornblendegneis och 
hornblendeskiffer, visa så till vida en analogi med dem, att 
i hvardera fallet samma gradvisa inverkan af den acida gneis- 
granitmagman egt rum, hvarigenom det ursprungliga mörk- 
