N:o 16] Om en ny anti-aktualistisk teori m. m. 21 
och basiska bildningar i dels flytande dels fast form anföras 
den sachsiska granulitformationen, hvilken helt enkelt förkla- 
ras i enlighet med denna teori genom antagandet af att den 
bildats genom en långsam inverken på djupet af en basisk 
gabbromagma -— hvaraf delvis i hornblendeskiffer öfvergångna 
rester förekomma vid gränserna af granulitterrängen — på 
en öfvervägande acid gneisgranit, som härvid antog en kornig 
struktur motsvarande den s. k. Körnel-strukturn hos de i 
diabasgångar förekommande granitbrottstyckena, samt härvid 
äfven blef till en viss grad plastisk, så att den vid tiden för 
de stora omhvälfningarna i Erzgebirge och dess omgifningar 
d. ä. i slutet af den paleozoiska perioden kunde uppressas 
genom de öfverliggande och densamma såsom en kratervall 
omslutande primitivskiffrarna samt de postprimitiva sedimen- 
terna, af hvilka de förra genom de granuliten åtföljande erup- 
tiva granitmassiven och gångarna ställvis kontaktmetamorfo- 
serades. Vid denna uppressning uppkom en lagerförmig vex- 
ling mellan de vid nämnda vexelverkan mellan granit och 
gabbro bildade hufvudfacies den acida normalgranuliten, den 
intermediära biotitgranuliten och den basiska diallaggranuliten, 
motsvarande den mellan den hvarfviga gneisgranitens trenne 
facies. Anmärkningsvärdt är härvid, att den i den ursprung- 
liga gneisgraniten i form af större brottstycken förekommande 
indifferenta cordierit- och granatgneisen vid denna magma- 
tiska gabbroinverkan icke undergått någon förändring. -— 
Denna granulitteori ansluter sig till de tidigare af Naumann, 
Lehmann och Scheerer uppstälda granulit-teorierna, närmast 
till den sistnämndas, i det att äfven Scheerer hänför granulit- 
bildningen till en på äldre gneisartade bergarter inverkande 
gabbro-magma, utan att dock närmare taga de geologiska för- 
hållandena i betraktande. Scheerer inslår sålunda en medel- 
väg mellan Naumanns åsigt om en i smältflytande form erup- 
tiv och Lehmanns om en i fast form uppressad granulit. 
Att äfven öfverhettadt vatten deltagit i nämnda granulit- 
bildningsprocess utvisas af de från gabbro uppkomna talrika 
serpentinaflagringarna. Vid en större vatteninverkan uppkom 
antagligen den med granuliten förvandta och i den yngre 
gneisformationen, tillsammans med den ur gabbro uppkomna 
hornblendeskiffern, uppträdande felsitskiffern (hälleflintan), 
