6 L. William Öholm. [XLVYITI 
sig särskildt vid olika koncentrationer (spänningens ökning 
med utspädningen) och vid olika värmegrader. Dock har 
jag samtidigt sökt göra något mera vidtgående observatio- 
ner öfver elementets förhållande i de fall, då detsamma 
var sammansatt så, som man i allmänhet uppbygger de vanliga 
normalelementen. Enligt det sagda var ju här ingen utsikt för 
handen att lyckas sammansätta någon ny normaltyp och har 
jag ej heller med detta arbete eftersträtvat något sådant. Men 
då denna kombination uppfyller villkoret för ett normalelement, 
ty den är ju ett i jämvigt befintligt reversibelt kemiskt system 
med konstanta faser, och bör göra detta i högre grad än det Helm- 
holtzska elementet, enär Cd Cl, är en 1 kemiskt afseende väl 
definierad kropp, ansåg jag det dock löna mödan att äfven i 
detta afseende göra några observationer. 
Kärlen. 
De kärl jag vid mina undersökningar använde voro de för 
konstraktion af normalelement vanligen begagnade Rayleigh- 
ska H-rören. Vid de enkla rör (Board of Trade form), som 
användts för Helmholtzska element, ligger nämligen den fara 
nära till hands, att något metall kan lossna från den negativa 
elektroden och komma in 1 kvicksilfret samt därigenom ned- 
trycka potentialdifferensen. Den Rayleighska formen är därför 
öfverlägsen, emedan bägge polerna där äro fullkomligt skilda 
från hvarandra. I dessa element blir visserligen det inre mot- 
ståndet ganska stort. Denna omständighet spelar dock en ringa 
roll, enär elementen i allmänhet användas blott vid mätningar 
enligt kompensationsmetoden. En del H-rör hade platinaelek- 
troderna insmälta i bottnen såsom de vanligen användas för 
normalelement. Men då det för temperaturkoefficientens be- 
stämmande var bekvämare att använda en vanlig vattentermo- 
stat i st. f. petroleumbad, inrättade jag de flesta H-kärl så, att 
elektroderna insmältes i glasrör, hvilka sedan nedsattes i kär- 
let. Glasrören fylldes delvis med kvicksilfver, hvari lednings- 
trådarna indöko. Vid Clark-elementen af H-typen har det visat 
sig, att ett gaslager stundom bildas mellan Zn-amalgamet och 
det däröfver befintliga Zn S O,-kristallagret, hvarvid kontakten 
