N:o 19] — Den galv. kombinationen Cd. amalg. | Cd Cl; | Hg, Cl, | Hg. Et 
fick lösningen allt emellanåt stå någon tid, hvarpå rifning och 
omröring 1 morteln åter skedde. Af saltet tillsattes alltid så 
stora kvantiteter, att en betydande del fina kristaller kvarblef 
i den mättade lösningen, hvarifrån de afskiljdes genom fi- 
trering. 
En del element voro af s. k. Weston typ d. v. s. innehöllo 
en lösning, som i likhet med den för Weston-normalerna ej var 
mättad vid rumstemperatur utan vid en lägre. (För Weston. 
elementen +4 ?C). Den vanliga vid rumstemperatur mättade 
lösningen atkyldes därför, hvarvid ur densamma utkristalliserade 
öfverskottet Cd Cl,. Detta skedde dock ej alldeles noggrant, 
hvad temperaturen vidkommer, utan låg den ungefär mellan +2 
till -+52C, då försöken ju också i detta afseende till en bör- 
jan kunde tagas mera kvalitativt. Hvad åter de mindre kon- 
centrerade lösningarna vidkomma, så erhöllos de genom ut- 
spädning af den 3,836 mol. normala som först framställdes. 
Se föröfrigt närmare uppgifter vid de skilda elementen. 
Polerna. 
Vid kadmiumkloridelementet utgöres den posetiva polen 
alldeles som vid vanliga normaler af kvicksilfver. Däröfver 
befinner sig den fasta depolarisatorn, som 1 detta fall utgöres 
af den tidigare nämnda kalomelpastan. 
Elementets negativa pol består af kadmiumamalgam 12,5 
0/4, där ej annat särskildt angifves. Vid elementen af den s. k. 
kadmiumnormaltypen sättes närmast amalgamet ett lager af 
fint sönderdelade kadmiumkloridkristaller; 1 alla öfriga fall en- 
dast lösning. 
Elementens sammansättning. 
Denna skedde på det för normalelement vanliga sättet. 
Såsom redan nämndes, infördes alla reagenser med skilda pipet- 
ter, hvilket visade sig vara mycket fördelaktigare än att hälla 
dem från de kärl, i hvilka de bevarades. Sedan cellkärlet re- 
nats och torkats sorgfälligt, insattes i den ena skänkeln det 
smälta amalgamet och i den andra kvicksilfret. I fall elektro- 
