N:o 21] Nyare asikter om förhållandet mellan själ oeh kropp. 27 
de fysiologiska processerna. Och han har häri, såsom all- 
mänt erkännes, inlagt stora förtjänster. Men den åsikt han 
i själfva principfrågorna hyllar är så långt ifrån materiali- 
stisk, att den tvärtom kan kallas spiritualistisk, i det han be- 
traktar det psykiska såsom det egentligen verkliga, det fy- 
siska såsom ett med detsamma parallelt gående fenomen. 
Och såsom det psykiskas egentliga väsende betraktar han 
viljan, ur hvilken de öfriga psykiska verksamhetsformerna 
skola leda sitt upphof. 
Slutligen framträder parallelteorin äfven i en form 
som fullständigt koordinerar det fysiska och psykiska. Hvar- 
dera äro lika verkliga. Eller båda äro lika väsentliga sidor, 
egenskaper, attributer hos ett och samma urverkliga, vare 
sig vi kalla detta för ,substans" eller något annat. De psy- 
kiska tilldragelserna stå med hvarandra i kausalsamman- 
hang, de fysiska likaså; men fysiska och psykiska tilldragel- 
ser inbördes stå icke i direkt kausalsammanhang; utan den 
omständigheten, att det fysiska och psykiska äro egenskaper 
hos ett och samma verkliga, utgör grunden till deras inbör- 
des motsvarighet. Denna teori är gammal, ty den har som 
bekant framställts redan för 250 år sedan af Spinoga, ehuru 
naturligtvis icke precisi den form hvari den i en nyare tid, under 
åberopande at naturvetenskapliga teorier, blifvit upptagen af 
psykofysikern Gustav Fechner och andra. 
Huru böra vi nu bedöma parallelteorin och dess olika 
modifikationer? Att parallelteorin såsom redan anmärktes 
är jämförelsevis konstlad, ligger aflägse från det vanliga 
åskådningssättet, skulle icke i och för sig behöfva innebära 
att den är falsk. Emellertid har den icke vunnit odeladt er- 
kännande, tvärtom har mot densamma riktats och riktas allt 
fortfarande skarp kritik. Man har bland annat anfört, att 
den kastar öfverända ej blott det sedvanliga uppfattnings- 
sättet, utan äfven åsikter som hyllas inom själfva naturve- 
tenskapen. Sålunda har man ansett den oförenlig bland an- 
nat med den Darwinska selektionsläran, i det den öfverän- 
dakastar hela dess sätt att förklara utvecklingen inom djur- 
världen. Enligt Darwin segra i kampen för tillvaron de va- 
relser, hvilkas egenskaper äro bättre än de andras anpassa- 
de efter lefnadsvilkoren; dessa fortärfva sina egenskaper till 
