NI0 21] Nyare åsikter om förhållandet mellan själ och kropp. 33 
sationer af påbörjade muskelrörelser. Dansken CC. Lange, 
som försvarar denna teori, säger: ,hvad en moder, som sör- 
jer öfver sitt döda barn, känner, är i själfva verket trötthe- 
ten och slappheten af sina egna muskler, kylan i sin blod- 
lösa hud, sin hjärnas oförmåga af klar och snabb tanke"; 
sensationerna af allt detta bilda i sin sammanfattning hvad 
vi kalla ,sorg". För min enskilda del vågar jag dock hålla 
före, att den som verkligen känt sorg och haft styrka att 
därunder gifva akt på sig själf, måste hafva funnit, att den 
till föreställningen om en sorgväckande händelse sig anslutande 
sorgkänslan är skild från dessa vital- eller organsensationer, 
om än visserligen de senare inmänga sig i sorgkänslan och i 
någon mån bestämma dess karaktär. Engelsmannen James, 
som utförligt utvecklat teorin att känslorna äro afspeglingar 
i medvetandet af fysiologiska tillstånd, har senare återtagit 
detta påstående så vidt det gäller en del känslor, t. ex. de 
högre eller hvad han kallar ,,de subtila känslorna". En an- 
nan forskare, dansken Alfr. Lehmann, har vid anstälda expe- 
riment kommit till det resultat, att känslor ansluta sig till 
föreställningar, men själfva frambringa eller föranleda orga- 
niska förändringar, hvilka 1 sin tur kunna senteras jämte sina 
känslotoner och då förbinda sig med den primära känslan 
till ett helt. I ren motsats till skuggteoretikerna anser alltså 
Lehmann det kunna bevisas, att de organiska reflexerna in- 
träda senare än den ursprungliga känslan och att således 
denna måste anses som orsaksmoment till de förra, och 
icke tvärtom. Ty naturligtvis kan ett faktum som timar se- 
nare i tiden än ett annat icke vara detta andras orsak. 
Då alltså parallelteorin 1 sina olika former synes oan- 
taglig, är det förklarligt att man på flera håll återupptagit 
den ursprungliga gamla åsikten om en växelverkan mellan 
själ och kropp. Och därvid har man, vidkommande hufvud- 
inkastet mot denna åsikt, nämligen att den vore oförenlig 
med lagen om energins bestånd, sökt gendrifva det på olika 
sätt. Dels har man nämligen sökt bevisa, att teorin om en 
växelverkan icke står i en sådan motsats till lagen om ener- 
gins bestånd, som tidigare påståtts. Dels har man ansett 
att energilagen, till den del den verkligen är bevisad, icke 
är oförenlig med psykofysisk växelverkan, medan åter ener- 
