34 THRRem: [XLVIII 
gilagen, till den del den verkligen skulle omöjliggöra växel- 
verkan, icke är konstaterad. 
Af dem, som anse energilagen och den psykofysiska 
växelverkan förenliga, åberopar en del den teori om materien 
som framställts af kemisten Ostwald, hvilken som bekant 
sökt att ur materien såsom öfverflödigt eliminera det gamla 
atombegreppet och förklarat materien ingenting annat vara 
än energi. Hvad hindrar då, menar t. ex. professor Stumpf 
i det tal han höll vid öppnandet af den psykologiska kon- 
gressen i Mänchen 1896, att tänka att materien och det psy- 
kiska icke äro helt och hållet olikartade? Det psykiska kan 
också anses som en art af energi, om än olik med den fy- 
siska, och då bör ju ingenting hindra antagandet af en 
växelverkan mellan fysiskt och psykiskt, hvarvid omsättning 
af den ena energiformen till den andra kan ega rum med 
bevarande af ett oförändradt belopp. Beloppet af energi i 
världen öfverhufvud kunde då förblifva konstant, om också 
beloppet af fysisk energi ökas eller minskas. — Mot detta 
resonemang hafva dock framställts, såsom mig synes, vä- 
gande anmärkningar. Själen, det psykiska lifvet hos en 
människa, skulle då betraktas som ett visst, till sitt belopp i 
hvarje nu bestämdt kvantum af energi. Dess arbetsmöjlig- 
het skulle i hvarje nu vara noga bestämdt genom detta be- 
lopp plus det tillskott som kan komma från en af hjärnan 
utöfvad inverkan. Men erfarenheten visar att en plötslig 
uppstegring af psykisk energi eller arbetsmöjlighet kan ega 
rum utan någon uppvisbar fysiologisk orsak, såsom 1 ögon- 
blick af uppflammande entusiasm till följd af någon hastigt 
vaknande tanke, hviken entusiasm sedan kan urladda sig i 
utomordentligt kraftig handling. Man skulle äfven, vid nu 
ifrågavarande uppfattningssätt, kunna tänka sig att den psy- 
kiska energi, som en människosjäl representerar, någon gång 
kunde helt och hållet omsättas i fysisk energi, utan rest, och 
att således individen innan återförvandling hunnit ega rum 
skulle en tid existera helt och hållet såsom själlös automat 
— något som ju dock i verkligheten icke synes kunna egarum. 
Ett annat försök att förena lagen om energins bestånd 
med den psykofysiska växelverkan är den på skilda håll 
framställda hypotesen, att vid hvarje af hjärnan på själen 
