N:o 21] Nyare åsikter om förhållandet mellan själ och kropp. 35 
utöfvad verkan ett visst i hjärnan förhandenvarande belopp 
aktuel! energi eller rörelse förvandlas till potentiell, samt att 
vid hvarje af själen på hjärnan utöfvad verkan ett visst be- 
lopp potentiell energi i hjärnan förvandlas till aktuell. Alltså 
skulle vid en växelverkan mellan själ och kropp beloppet af 
fysisk energi icke förändras, utan endast förbyta form, hvil- 
ket icke skulle ledera energilagen. — Äfven mot denna teori 
har man dock gjort inkast. Då vid uppkomsten af en sen- 
sation ett visst belopp nervenergi förvandlas från aktuelt till 
potentielt och tillika en ny själsakt uppträder, så skulle allt- 
så samma fysiska orsak hafva en dubbel verkan, en fysisk 
och en psykisk. Men då hela beloppet fysisk energi måste 
tagas i anspråk redan för åstadkommande af den fysiska ef- 
fekten, d. v. s. för frambringandet af det potentiella energi- 
beloppet, så skulle ingenting af den verkande kraften återstå 
för åstadkommande af den psykiska effekten, själfva sensa- 
tionen. Den kraft, hjärnan utvecklar för att åstadkomma 
sensationen vore = 0. Sensationen skulle alltså inträda 
utan någon fysisk orsak alls. Och dock är hvad man vill 
bevisa just detta, att en hjärnprocess kan vara orsak till en 
själsakt. 
Med afseende å dessa och andra svårigheter har en an- 
hängare af åsikten om själens och kroppens växelverkan, 
professor Ludvig Busse, i ett utförligt arbete , Geist und Kör- 
per" af år 1903, sökt ådagalägga, att lagen om energins be- 
ständ, så vidt som den är oförenlig med sagda växelverkan, 
ej kan anses giltig. Han påpekar hurusom energilagens an- 
hängare 1 densamma pläga inlägga den mening, att hvarje 
fysisk verkan blott kan hafva fysiska orsaker, och hvarje fysisk 
orsak blott fysiska verkningar, alltså att lagen skulle till 
nödvändig konsekvens hafva ett erkännande af hvad man 
benämnt , den: slutna naturkausaliteten". D. v. s. naturen, 
den fysiska tillvaron, skall bilda ett inom sig slutet helt, 
hvars tilldragelser stå i kausalsammanhang med hvarandra 
men icke kunna från något utom detsamma stående håll mot- 
taga inverkan ej heller därpå utöfva inverkan. Något så- 
dant, har man sagt, vore underverk, och vetenskapen får ej 
erkänna underverk. Busse för sin del menar däremot, att 
antagandet at en dylik sluten naturkausalitet hvarken är 
