N:o 21] Nyare åsikter om förhållandet mellan själ och kropp. SMI 
om, så går af beloppet ingenting förloradt, ej heller ökas det. 
Men detta sakförhållande står på intet sätt 1 strid med an- 
tagandet af en växelverkan mellan hjärna och själslif, efter- 
som ju vid sådan växelverkan fråga alls icke är om öfver- 
gång från en fysisk energiform till en annan fysisk energi- 
form; och det är endast för sådana öfvergångar som ekvi- 
valensprincipen gäller. Hvad återigen vidkommer konstans- 
principen d. v. s. grundsatsen, att den fysiska energins belopp 
i universum är oföränderligt, så står den visserligen enligt 
Busse 1 strid med en psykofysisk växelverkan, emedan vid 
denna den fysiska energins belopp undergår förändringar, 
sålunda att genom hjärnans inverkan på själslifvet beloppet 
minskas och genom själslifvets inverkan på hjärnan detsam- 
ma ökas. Men det är icke bevisadt och kan icke bevisas att 
beloppet fysisk energi 1 universum är oföränderligt. Anta- 
gandet att så är hvilar egentligen på förutsättningen af den 
slutna naturkausaliteten, som äfvenså är ett godtyckligt an- 
tagande. Den fysiska naturen är 1 själfva verket icke ett 
inom sig slutet system, utan står i sammanhang och växel- 
verkan med annat, nämligen med den psykiska tillvaran. 
Naturen 1 fysisk mening är icke detsamma som universum, 
utan blott en del af detsamma. 
En invändning mot teorin om den psykofysiska växel- 
verkan har framställts af professor Höffding i Köpenhamn 
och lyder, att hindret mot erkännande af denna växelverkan 
skulle vara, icke energilagen, men väl den Galileiska trög- 
hetslagen, enligt hvilken en kropp ej öfvergår från det till- 
stånd af hvila eller rörelse, hvari den befinner sig, utan en 
yttre fysisk orsak. Men hvarföre, menar Busse, kan ej denna 
orsak i vissa fall äfven vara en psykisk? Att detta vore 
omöjligt är ju blott ett antagande, en dogm, men ej bevisadt. 
Åtskilligt kunde väl ännu tilläggas angående det sätt 
hvarpå anhängarne at växelverkningsteorin tänka sig egent- 
liga beskaffenheten at det fysiska och det psykiska, de hy- 
poteser de bildat sig om så väl materiens som själtslifvets 
egentliga väsende, hvarigenom dessas växelverkan blir be- 
griplig. Medan parallelteorirs anhängare kunna sägas hafva 
sin andliga stamfader i Spinoza, pläga hyllarne af växelverk- 
ningsteorin, då det gäller att återföra denna till dess grund- 
