154 J. P. J. Ravn. 
K. J. V. STEENSTRUP”) har fremsat den Anskuelse, at det hele er en 
marin Dannelse, som dog er aflejret i Nærheden af Kysten. Han 
støtter sig særlig til den Kendsgerning, at man adskillige Steder 
paa Nugssuak-Halvø mellem de planteførende Aflejringer finder 
indskudt Lag med marin Fauna, og at man somme Tider finder 
marine Forsteninger i samme Lag som Planteforsteningerne. Andre 
Forskere, som f. Eks. О. HEER?) og А. G. NATHORST*) mener der- 
imod, at de Aflejringer, som indeholder Planteforsteninger, er afsatte 
i Ferskvand, og at de Planter, der har leveret Forsteningerne, har 
vokset omtrentlig paa det Sted, hvor deres Rester nu findes; efter 
den først nævnte Anskuelse maatte disse Planterester, forinden de 
blev indesluttede i de Lag, hvori de nu findes, være transporterede 
fra Land med Floder ud i Havet. Selv om man maa indrømme, at 
der er Kendsgerninger, der synes at tale til Fordel for den første 
Anskuelse, anser jeg dog den sidste for den rigtige. At de Lag, der 
indeholder en marin Fauna, er aflejrede i Havet, kan vel næppe 
være tvivlsomt. Og dog kunde man vel tænke sig Muligheden af, 
at de sorte Skifere ved Niakornat, der indeholder de Ammonit-førende 
Kalkboller, kunde være aflejrede i en Ferskvands- eller Brakvands- 
lagune. Det er nemlig ret ejendommeligt, at Ammoniter — særlig 
Scaphiter — er temmelig almindelige i disse Konkretioner, medens. 
derimod andre Forsteninger, f. Eks. af Muslinger og Snegle, er meget 
sjældne; man kunde vel tænke sig dette Forhold bero derpaa, at 
de paa Stranden opskyllede, lette Ammonitskaller af Vinden førtes. 
over еп Landtunge til en indenfor Kysten liggende Lagune. At 
noget lignende skulde være sket med de tykskallede Inoceramer, 
som optræder saa almindelig i den brændte Skifer paa Nugssuak- 
Halves Sydvestside, er derimod utænkeligt. Det maa derfor betragtes. 
som sikkert, at disse Lag er marine Dannelser, og sandsynligt er 
det selvfølgelig, at de omtalte Lag fra den anden Side af Halvøen 
ligeledes er marine. Derimod forekommer det mig afgjort, at i 
hvert Fald Hovedmassen af de planteførende Aflejringer maa være 
afsat i Ferskvand eller maaske til Dels i Brakvand, idet Forholdene 
synes mig mest at tale for den Antagelse, at det hovedsagelig er 
Lagunedannelser, vi her har for os. Af Grunde der taler for denne 
Anskuelse, kan særlig fremhæves: 
1. Selve Tilstedeværelsen af de talrige Rester af Land- 
planter. Som af STEENsTRUP omtalt, har man dog fundet vel 
1) К. J. V. STEENSTRUP: ]. c. 1883 (I), $. 199—200. 
?) O. HEER: Oversigt over Grønlands fossile Flora. — Medd. om Grønland. 5. Hefte. 
Kjøbenhavn 1883. 
3) А. С. NATHORST i А. Е. NORDENSKIÖLD: Den andra Dicksonska Expeditionen till 
Grönland. Stockholm 1885. 5. 340. 
