En geologisk Undersøgelsesrejse til Disko og Nugssuak-Halvø i Vest-Grønland. 157 
en Transgression. Paa Grund af deres Forvitring har Gnejsfjældene 
leveret Materiale til store udstrakte Sandsletter, som indesluttede 
Laguner; i disses rolige Vand har Leret og en Mængde organisk 
Substans bundfældet sig og er senere bleven til Skifer og Kul; men 
Forholdene ændrede sig stadig, og snart skyllede Floderne Sand ud og 
fyldte Lagunerne, medens andre Laguner dannede sig andetsteds osv. 
Undertiden er Havet brudt ind i enkelte Laguner og har ført en 
marin Fauna med sig. Resterne af denne Fauna finder man ved 
Patoot, Niakornat og andre Steder. En saadan mindre Forandring 
kunde vel tænkes foregaa uden Dannelse af noget Basalkonglomerat. 
Af saadanne kender jeg foruden det tidligere omtalte, som hviler 
umiddelbart paa Gnejsen, kun det af STEENSTRUP”) ved Patoot op- 
dagede. Det ligger i en Højde af 660 m о. H. og 130 m under de der- 
værende kulførende Dannelsers øverste Grænse; de deri indeholdte 
Rullesten hidrører udelukkende fra Grundfjældet og naar en Størrelse 
af en knyttet Haands. Maaske er Havet her under Transgressionen 
naaet ind til Gnejsen; dog kunde Konglomeratet vel ogsaa tænkes 
dannet ved Randen af en større Lagune. 
Angaaende mine Undersøgelser paa Nordøstkysten af Disko Кап 
jeg tilføje, at gode Planteforsteninger især fandtes i Sandstenen paa 
den fra ældre Tid kendte Lokalitet ved Amisut samt ved Ritenbenk 
Kulbrud. — I den stærkt forvitrede Basalttuf indenfor Nungerut 
fandtes talrige Hulrum med Zeolither; navnlig forekom ret smukke 
Analcimkrystaller. 
Ogsaa ved Ritenbenk Kulbrud maaltes de derværende Terras- 
sers Højde. Det er imidlertid vanskeligt at angive nøjagtige Maal, 
da Terrasserne er ligesom udviskede, hvilket vel særlig skyldes Soli- 
fluktionen, der synes at spille en stor Rolle i denne Del af Grønland. 
3. Sydvestkysten af Nugssuak-Halvø. 
Den 7. Juli forlod vi Disko og sejlede tværs over Vajgat til 
Manek. I de følgende Dage undersøgte vi Kysten herfra til Ata. 
De kulførende Dannelser bestaar ogsaa her i Reglen overvejende 
af Sandstené og Sand; Skifrene synes dog at spille en noget større 
Rolle end paa den anden Side af Vajgat. Saavidt man kunde 
skønne fra Baaden, synes de nogle Steder mellem Manek og Patoot 
endog at overgaa Sandaflejringerne i Mægtighed. Som allerede bekendt 
fra ældre Tid har en Del af Skifrene været udsat for en høj Tem- 
peratur, hvorved deres Indhold af Kulstof er forsvundet, og de har 
antaget en mere eller mindre teglstensrød Farve. STEENSTRUP?) har 
1) К. J. V. STEENSTRUP: I. с. 1883 (I), $. 200. 
?) К. J.V. STEENSTRUP: 1. с. 1883 (II), 5. 65. 
