158 J. P. Т. Ravn. 
imidlertid paavist, at denne Forbrænding har været forholdsvis over- 
fladisk, idet den i Reglen ikke naar ind i Bunden af Elvlejerne og 
forøvrigt heller ikke naar helt op til de kulførende Dannelsers øverste 
Partier. Dette kan jeg fuldtud bekræfte. Som Bevis for, at der virke- 
lig har fundet en Forbrænding Sted, og at Forandringen ikke skyldes 
en langsom Iltningsproces, anfører STEENSTRUP de Slakker, man saa 
hyppig finder sammen med den brændte Skifer. Om det er den 
frembrydende Basalt, der har antændt Skifrene, eller om Antændelsen 
skyldes Forvitringen af den i Kullagene værende Svovlkis, saaledes 
som STEENSTRUP synes tilbøjelig til at antage, er et Spørgsmaal, 
hvorom jeg ikke tør udtale mig; men i hvert Fald har Basalten ikke 
altid antændt de kulholdige Skifere, den er brudt igennem, thi paa 
adskillige Steder har jeg set Basalt i Kontakt med sorte Skifere, uden — 
at der har fundet nogen Forbrænding Sted. Muligvis har lokale For- 
hold her spillet en Rolle. 
I Sandstenen findes hist og her Konkretioner af „Atanikerdluk- 
typen". STEENSTRUP omtaler saadanne fra Patoot. Selv fandt jeg en 
Del i et lille Elvleje ved Manek, men de indeholdt desværre kun 
meget fragmentariske Planteforsteninger. : 
Som allerede omtalt i det foregaaende fandt STEENSTRUP ved 
Patoot et Konglomerat i betydelig Højde. I en lille Kløft tæt østfor 
Bopladsen ved Ata fandt jeg i c. 80 m's Højde en Del Sandstensblokke, 
der maaske nærmest maa betegnes som Konglomerater, da de inde- 
holdt afrundede Kvartsiter af indtil en Valnøds Størrelse samt Stykker 
af en endnu ikke nærmere undersøgt Bjergart, der meget ligner 
Flint; ogsaa enkelte Stykker af Gnejs fandtes i Sandstenen. Hvor 
denne Sandsten er faststaaende, lykkedes det mig ikke at opdage. 
Formodentlig stammer den fra langt højere liggende Regioner: 
Paa en Bakke paa Vestsiden af Ata-Elvs Delta fandt jeg i en 
graagul Sandsten smukke polygonale Figurer, der sandsynligvis skyldes 
Indtørringssprækker. ; 
Ved Patoot findes i en Højde af c. 580 m en Basaltgang, hvis 
Mægtighed ег с. 2m. Den følger nøjagtig de kulførende Dannelsers 
Lagdeling og er saaledes paa det nærmeste horizontal. Basalten er 
kløftet i lodrette Søjler. Det er formodentlig den samme Gang, man 
ved Ata finder 1 с. 595 m’s Højde, her ligeledes i Sand. Dens Mæg- 
tighed er her dog vokset til c. 7 m; ogsaa her er den afsondret i lod- 
rette Søjler. Højere oppe, 1 с. 620 m's Højde findes ved Ata en anden 
Basaltgang, men Basalten her er kløftet i ganske uregelmæssige, 
skarpkantede Stykker. Muligvis er det ikke nogen Intrusivgang, 
men et Basaltdække. Over denne Basalt ligger en kulsort, meget 
tyndbladet og aldeles hensmuldrende Skifer; sammen med denne 
findes hist og her Stumper af en haard jernholdig Stenart, der noget 
