En geologisk Undersøgelsesrejse til Disko og Nugssuak-Halvø i Vest-Grønland. 161 
Ved Niakornat var det særlig min Opgave at undersøge Grafit- 
forekomsten samt at foretage Indsamlinger af marine Forsteninger. 
I det først nævnte Øjemed gik vi en Dag op over de høje Klipper 
af Basalttuf, som begrænser den lille Bugt ved Niakornat mod Syd 
og Sydvest. Vi passerede dernæst en lille Elv, paa hvis anden Side 
der fandtes еп с. з Km lang og temmelig bred, stærkt skraanende 
Flade, der var dækket af talrige Blokke og syntes at bære Vidnes- 
byrd om en stærk Solifluktion. Paa denne Aarstid var Fladen nogen- 
lunde tør og passeredes derfor med Lethed. Gennem et lille Pas 
naaede vi derefter mod Syd ned i en Dal. Ogsaa her synes Jord- 
overfladen om Foraaret at skride nedad mod Dalens Bund. I denne 
fandtes 3 Smaasøer, mellem hvilke Jordbunden bestaar af Ler, Sand 
og Smaasten. Derefter naaede vi gennem et smaabakket Landskab 
med mange Sten til en jævnt opadstigende Skraaning, hvor der laa 
enkelte Smaastumper af Grafit og sort Skifer samt en Del Sandstene. 
Turen fra Niakornat til Grafitforekomsten havde taget knap 2 Timer. 
Paa den ovenfor omtalte, omtrent mod Øst vendende Skraaning 
kunde Grafitstumperne forfølges ор til en Højde af с. 460m, og jo 
længere vi kom op, des større Stumper fandt vi. I den nævnte 
Højde findes en Gang af grønlig Basalt, og ovenfor denne var det 
ej muligt at finde Spor af Grafit. I с. 435 m’s Højde var der tidligere 
gravet efter Grafit. Vi gravede videre paa dette Sted og naaede snart 
ned til Grafiten, som dækkes af løse, formodentlig nedskredne Jord- 
masser. Efter at have hakket og gravet 0,6 m ned i Grafiten, maatte 
vi standse, da Jordbunden var aldeles frossen. Ligesom К. J.V. STEEN- 
sTRUP') fandt ogsaa vi i Grafiten enkelte kuglerunde Konkretioner 
af samme Udseende som dem, man flere Steder i disse Egne finder 
i de kulførende Dannelser. Noget Overblik over Lejringsforholdene 
var det umuligt at faa, da hele Skraaningen er dækket af nedskredne 
Masser; desuden var en stærk Taage til Tider meget generende. Det 
er muligt, at den Grafit, vi gravede i, tilhører en større Flage, der 
er skreden ned fra højere liggende Dele af Skraaningen. 
Den omtalte Gang af grønlig Basalt kunde forfølges til Siderne 
baade mod Øst og Vest, og det samme var Tilfældet med Grafiten. 
Gangen synes at ligge nogenlunde horisontalt, dog med et svagt Fald 
mod Øst. Enkelte Steder kan man over og under den se stærkt 
metamorfoserede og stærkt forstyrrede Sandstenslag, der til Dels var 
omdannede til en Breccie. 
Saavidt man kan se, kan der næppe være Tvivl om, at den 
allerede af Rink”) for en anden lignende Forekomst fremsatte An- 
1) К. J. V. STEENSTRUP: ]. с. 1883 (II), 5. 58 og 60. 
2) H. RINK: 1. с. 180—81. 
XLVII. 11 
