164 J. P. J. Ravn. 
lignende Maade som ved Ekorgfat. Vi slog Telt paa den østlige 
Side af det store Elvleje. Folger man Elven indad i Landet, ser 
man i Begyndelsen kun Moræne i Brinkerne; men snart kommer 
Sand, Sandstene og sorte Skifere tilsyne i stærkt forstyrret Lag- 
stilling. Elven danner Afløbet fra 2 Bræer; de to Afløb støder 
sammen i en Højde af c. 100 m over Havet. Den ene af Bræerne 
(den vestlige) er meget smudsig og naar ned til en Højde af с. 
150 тт). Smeltevandet kommer ud af Bræenden gennem en smuk 
Bræport. Et Stykke længere mod Vest kommer en anden Bræ ned 
fra Højlandet, men dens Smæltevand søger gennem en anden Elv 
ned mod Havet. 
Da jeg ikke kunde passere den store Elv og heller ikke dens 
østlige Tilløb, maatte jeg følge Østsiden af dette sidste, som kommer 
fra Syd gennem en meget dybt nedskaaren Kløft, hvis Bund synes 
utilgængelig. I Begyndelsen ser man kun lidt til de sedimentære 
Dannelser, da alt er tildækket med løse Masser. Men fra 200 m's 
Højde og opefter har man et meget smukt Profil med afvekslende 
Lag af Sandstene, Sand og sorte Skifere; særlig de første spiller en 
betydelig Rolle, medens derimod Skifrene er mere underordnede. 
Paa Skraaningerne ved Siden af Kløften fandt jeg i 270—500 m's 
Højde Stumper af en gullig Sandsten med ejendommelige, rustbrune 
Kugler, hvis Størrelse varierede fra en Hasselnøds til en Valnøds. 
Desværre syntes disse Konkretioner ikke at indeholde Forsteninger. 
Enkelte Jernstenskonkretioner af „Atanikerdluktypen“ fandtes ogsaa 
løst liggende paa Skraaningerne. Efter at være naaet op til en Højde 
af 620 m maatte jeg paa Grund af Taage vende om. Forinden 
lykkedes det mig dog at tage et Billede (se Тау. IV, Fig. 1) af Enden © 
af den Bræ, hvorfra den lille Elv, hvis Kløft jeg fulgte, havde sit 
Udspring. Bræenden ses her fra Nordøst, og, som det fremgaar af 
Billedet, er den stærkt kløftet. Foran og ved Siderne af Bræen 
ligger Moræne. Desuden ser man paa Billedet den øverste Del af 
Kløften med dens stejle Vægge af Sandstene og Sand. Det fremgaar 
endvidere af Billedet, at Lagstillingen. er omtrentlig horisontal. De 
kulførende Dannelser skønnedes her at naa op til en Højde af 
700—750 m. De dækkes af Morænedannelser, hvis Overflade synes 
at danne en nogenlunde jævn Slette, og først længere inde i Landet 
kommer Basalten tilsyne. Paa den anden Side af Kløften dækkes 
de kulførende Dannelser derimod umiddelbart af et flere Hundrede 
Meter højt, stejlt Basaltfjæld uden foranliggende Moræneaflejringer. 
Længere mod Vest synes de øverste Sedimenter at bestaa af de 
1) Da det var mig umuligt at passere Afløbet fra den østlige Bræ, kunde jeg ikke 
naa op til Bræenden; det her angivne Højdemaal er derfor kun skønnet. 
