En geologisk Undersøgelsesrejse til Disko og Nugssuak-Halvø i Vest-Grønland. 169 
Undervejs op gennem den snævre Kløft havde jeg Lejlighed til 
at undersøge en stor nedstyrtet Blok af Basalttuffen; den indeholdt 
i rigelig Mængde noget afrundede Gnejsstykker foruden de sædvan- 
lige Fragmenter af Basalt og Mandelsten. 
Tilbage for Kaersuarsuk-Egnens Vedkommende staar endnu at 
omtale Forholdene omkring selve Kaersuarsuk. Som alt omtalt er 
dette Navn knyttet til nogle lave Gnejskuller, hvorpaa Kulbruddets 
Bygninger ligger. Disse Gnejskuller kan mod Sydøst forfølges til 
Udstedet Kaersut og endnu videre. Hist og her træffes i Gnejsen 
underordnede Lag af Amfibolit. Omtrent midtvejs mellem Kaer- 
suarsuk og Kaersut (dog noget nærmere denne sidste Lokalitet) baner 
en lille Elv sig Vej til Havet. Et Stykke inde i Landet har denne 
Elv udgravet en dyb Kløft i de kulførende Dannelser. Det er for- 
modentlig denne Kløft, som STEENSTRUP!) omtaler som Findested 
for Kaersutiten. 
Gaar man fra Kaersuarsuk lige ind i Landet, passerer man forst 
op over en tydelig Terrasse, som ligger i 80—90 m’s Højde. Denne 
Terrasse synes at danne en østlig Forlængelse af den tidligere om- 
talte Terrasse paa Slibestensfjældet. Højere oppe synes der at ligge 
endnu en Terrasse i en Højde af 160—200 m. Nøjagtige Maal lader 
sig ikke angive, da det hele er dækket af Morænedannelser, og Soli- 
fluktionen med sine Ler- og Stenstrømme i høj Grad har udvisket 
de tidligere formodentlig skarpere Reliefformer. Morænedækket gør 
det selvfølgelig ogsaa vanskeligt at blive klar over Undergrundens 
Beskaffenhed. Gnejsen naar sandsynligvis op i en Højde af 100— 
200 m; derefter følger de kulførende Dannelser, der navnlig bestaar 
af sorte Skifere og skifrede Sandsten. I disse træffer man i en Højde 
af c. 270 m paa en mægtig Gang af Peridotit”). Denne Skraaning 
ses paa Tav. 7, Fig. 2, som er taget fra Landet indenfor Kaersut. 
Paa dette Billede ses ligeledes nogenlunde tydelig Grænsen mellem 
den lyse Sandsten og den mørke Peridotit. Endvidere kan man 
iagttage, at hele Skraaningen er delt 1 et større Antal „Kegler“ paa 
lignende Maade som Skrivekridtet i Svinkløv i Jylland. Af Billedet 
fremgaar det derimod ikke, at der i Peridotiten i c. 360 m's Højde 
findes en Gang af c. 1 m's Mægtighed med yngre brunsort Basalt, 
der er yngre -end Peridotiten. Denne Gang er omtrent horisontal, 
idet den kun hælder svagt mod Sydøst. Den gennemskærer alle 
„Keglerne“ vestfor Elven. Peridotiten kan følges op til en Højde af 
1) K:J. V. STEENSTRUP: I. с. 1885. (II). $. 56. 
?) Denne Bjergart er af STEENSTRUP omtalt som olivinholdig Basalt. Se endvidere 
WHITE and SCHUCHERT: 1. с. $. 350 samt W. С. PHALEN: Notes on the Rocks of 
Nugsuaks Peninsula and its environs, Greenland. — Smithson. Miscel. Coll. Vol. 
45. 1903. S. 195. 
