En geologisk Undersøgelsesrejse til Disko og Nugssuak-Halvø i Vest-Grønland. 171 
ser man, at dette „Газ“ i Virkeligheden hælder indad i Landet og 
danner en Vinkel paa с. 20° med ,Lagene" 1 Peridotiten. I en 
Højde af 310 m ser man atter Sandsten og Skifere komme frem 
under Peridotiten. ” Disse Sedimenter gennembrydes af smaa Basalt- 
gange, ligesom Basalten skyder talrige Apofyser ind mellem Sedi- 
mentlagene. Dette Forhold ses paa Тау. VIII, Fig. 2, som er taget 
fra selve Elvlejet. Endelig ved 340 m's Højde ophører Peridotitpillerne 
foroven paa Skraaningen, og begge det snævre Elvlejes Skraaninger 
er nu næsten fuldstændig dækkede af Ras; dog kan man se, at 
Peridotiten naar endnu højere op i Elvlejet, overlejrende Sedimen- 
terne. Den Strækning, hvorpaa Peridotiten er synlig i Elvlejet, kan 
anslaas til c. 300 m. | 
Paa den østlige Side af Kløften ses saa godt som intet, da den 
er næsten fuldstændig dækket af Ras og Plantevækst. Ovenfor 
Skrænten kan Peridotiten imidlertid forfølges et lille Stykke mod 
Øst. Yderst i denne Retning er dens ,Lagdeling“ langt mere uregel- 
mæssig end ellers og gennemsat paa kryds og tværs af smalle, gang- 
lignende Partier. Den dækkes her af en kontaktmetamorfoseret, 
hvid Sandsten, hvis Lejringsforhold iøvrigt ikke er tydelige. Grænsen 
mellem Peridotiten og Sandsten er meget ujævn, idet Eruptiven sender 
smaa Udløbere ind i Sandstenen. Ved selve Grænsen er Peridotiten 
tæt og fast, men allerede i en Afstand af 20—30 cm fra Sandstenen 
bliver den mere porøs og forvitrende; det var her, jeg i selve 
Peridotiten fandt enkelte Analcimkrystaller. Efter Peridotiten følger 
mod Øst en lille Kløft, hvorigennem en lille Bæk løber ned til Elven. 
Paa Kløftens anden Side ses Gnejs, som her naar op til en Højde 
af over 300 m. ; 
Grafitforekomsten ved Kaersut omtales baade af Rink"), NORDEN- 
SKIOLD”) og STEENSTRUP°). En Grønlænder fra Kaersut viste os Vej 
op til den. Det Sted, han paaviste, ligger omtrent over Peridotit- 
partiets vestlige Ende i en Højde af c.410m. Vi fandt her spredt i 
Gruset en Del Smaastumper af en meget bladet Grafit, som i høj Grad 
ligner omdannet sort Skifer. I Forbindelse med Grafiten findes en 
sort Sandsten, der har været kulholdig og nu har faaet Kulpartiklerne 
delvis omdannet til Grafit. Endvidere fandt vi her en Del Blokke 
af Sandsten, der tydelig viste Overgangen mellem den uforandrede 
og den kontaktmetamorfoserede, med Grafit indsprængte Sandsten; 
denne Overgang er ganske jævn. At Grafitdannelsen her skyldes 
Kontakten med Peridotiten, kan ikke direkte ses, men sammen- 
Н. RINK: I. с. 5. 181—82. 
А. Е. NORDENSKIÖLD: I. с. $. 
К. J. У. STEENSTRUP: I. с. 1883 (II), $. 56. 
’) 
р 
) 
