Om Britolitens Krystalform. 279 
Fald i Besiddelse af Prismevinkler, der kun afviger faa Minuter fra 
60°. Vinklerne i Krystal II ег vel mere afvigende; dog viser den 
Omstændighed, at Værdierne for р er ligesaa unøjagtige som de for 
ec, at Unøjagtigheden har sin Grund i Uregel- 
mæssigheder i Krystalbygningen. Værdierne for 
p-Fladerne er ganske: uanvendelige i Krystal I, 
mens de er ret gode i Krystal II; af de 5 Vær- 
dier for р faar man Gennemsnittet 39755!/2' hvoraf 
Akseforholdet: 
с = 0,7247. 
Den sædvanlige Form for Krystallerne, som 
i øvrigt har stor Lighed med Apatitens Form, 
kun med den Undtagelse, at Basis mangler hos 
Britolit, ses af Fig. 1. 
Krystallernes optiske Struktur er beskrevet 
ret udførlig af WINTHER. Efter mine Erfaringer ий 
i R à Naujakasik. (Krystal- 
gives der dog mange Krystaller som ikke viser jerne er i Reglen for- 
nogen Anomali, altsaa forholder sig fuldkom- holdsvis meget 
ment som heksagonale, idet de i basiske Snit længere). 
i parallelt Lys forbliver fuldstændig mørke i 
alle Stillinger og i konvergent Lys er fuldkomment eenaksede. 
Andre Krystaller viser optiske Anomalier, der dog er saa svagt 
fremtrædende, at de næppe kan ses uden ved Hjælp af et Gibsblad 
med Rødt af 1ste Orden; tilmed er det, naar man ser dem med 
parallelt Lys, meget forstyrrende, at mange Partier ogsaa kan vise 
Interferensfarver, fordi de ikke er anbragte i parallel Stilling med 
de øvrige Dele af Krystallen. Den optisk anomale Krystal bestaar 
i basiske Snit af 6 Sektorer, hvis Grænselinier 
gaar fra Midtpunktet til Sekskantens Hjørner, 
som det ses af den skematiske Fig. 2. Den op- 
tiske Akseplan staar i hver Sektor vinkelret paa 
Sekskantens Side. Aksevinkelen kan, som tid- 
ligere nævnt, ikke bestemmes med Nøjagtighed ; 
den kan anslaas til at være henved 10”. 
| SR Der kunde nu maaske være Spørgsmaal, om 
Bie Br ИЕ. : : 
ER stant man ikke af de optiske Forhold alene skulde 
Tresen kunne slutte, at Mineralet er rombisk; der gives 
jo andre Tilfælde, f. Eks. Boracit, hvor man i 
geometrisk Henseende hidtil ikke har kunnet paavise nogen Al- 
vigelse fra den højere symmetriske Krystalform, og som man dog 
almindelig henregner til den lavere Form. Det er sikkert nok, at 
der ikke eksisterer noget enkelt bestemt Kendemærke, ved Hjælp af 
hvilket man Кап. skelne mellem mimetiske og optisk anomale Kry- 
Biel. Bartoli, 
