280 O. B. BØGGILD. 
staller og i den Henseende har de forskellige Krystallografer ogsaa 
haft meget afvigende Meninger; mens paa den ene Side MALLARD 
tydede de fleste optiske Anomalier som hidrørende fra Tvillingdan- 
nelse, gaar paa den anden Side KLEIN, BENSAUDE 0. а. sikkert for 
vidt i den anden Retning, idet de er mest tilbøjelige til at henregne 
alle de Tilfælde til Anomalier, hvor man ikke ad geometrisk Vej 
kan paavise den mimetiske Bygning. For de mere typiske Tilfældes. 
Vedkommende er man vel i Nutiden nogenlunde enig om Tydningen; 
men der gives et meget stort Antal Substanser, som er meget 
vanskelige at indordne i den ene eller anden af de to Klasser. I 
det følgende skal jeg opregne de vigtigste Skelnemidler mellem 
mimetiske og optisk anomale Krystaller, saa vidt de kan iagttages. 
1 Tyndsnit! 
I. De anomale Krystaller er oftest inhomogene i optisk Hen- © 
seende; saaledes kan i de forskellige Partier af Krystallen ikke 
alene Udslukningsretninger, Aksevinklen og Dobbeltbrydningens 
Styrke variere, men undertiden ogsaa mere fundamentale Egen- 
skaber som Fortegnet og Antallet af optiske Akser. Derimod ег i 
en mimetisk Krystal hvert enkelt Individ ligesaa homogent som i 
de almindelige Krystaller; der kan naturligvis ogsaa forekomme 
optiske Anomalier og deraf følgende Inhomogenitet i de mimetiske 
Krystaller, men det maa i hvert Fald betragtes som en Undtagelse. 
IL De anomale Krystaller er oftest i Besiddelse af en meget 
regelmæssig Struktur (hvis Anomalien da ikke er mere tilfældig, 
f. Eks. frembragt ved Tryk), idet de bestaar af Pyramider eller 
Sektorer, der støder sammen i Midten af Krystallen. De mimetiske 
Krystaller kan være byggede 'paa samme Maade, men bestaar 405 
oftest tillige eller alene af mere eller mindre regelmæssige, tynde 
Lameller. 
Ш. I Forbindelse hermed staar, at de mimetiske Krystaller ofte 
har en Tendens til sekundær Tvillingdannelse; navnlig danner der 
sig ofte nye Lameller ved Opvarmning, eller de tidligere forskyder. 
sig derved. Saadanne Fænomener kendes ikke ved de anomale 
Krystaller. 
IV. Mange, muligvis endogsaa de fleste, mimetiske Krystaller 
er dimorfe, idet de ved Opvarmning til en bestemt Temperatur gaar 
over til den Krystalform, som de ved lavere Temperatur efterligner. 
De anomale Krystallers Forhold ved Opvarmning kendes kun i de 
færreste Tilfælde; det synes her at være ret almindeligt (som f. Eks. 
! De her nævnte Forhold er vel alle tidligere kendte; navnlig har Brauns (Die 
optischen Anomalien der Krystalle, Leipzig 1891) behandlet de fleste af dem. 
Dog kan en saadan Sammenstilling, der, saa vidt jeg ved, aldrig tidligere er 
forsøgt, nok være af Betydning for Forstaaelsen af disse Fænomener. 
