Kirkeruiner fra Nordbotiden m. m. i Julianehaab Distrikt. 297 
sig ved Fjeldets Fod, hvor jeg ogsaa fandt mange Sten, der var saa 
retvinklede og plane, at de saa ud, som de var tilhuggede. I disse 
Stenrovser fandtes alle de forskellige Stenarter, som er anvendte i 
Kirken. Der er saaledes ingen Tvivl om, at Stenene ikke er tilførte 
andetsteds fra. Maaske har der, da Kirken skulde bygges, nylig fun- 
det et Stenskred Sted, som har givet mange fuldkantede Sten; og om 
Vinteren har det ikke været vanskeligt paa Sneen at slæbe selv store 
Sten ned til Byggepladsen. 
I de andre Ruiner paa Stedet er brugt ulige saa gode Sten som 
Fig. 16. Sydsidens vestre Dør og to Vinduer, set indefra. (М. СТ fot. 1910.) 
i Kirken, om end ikke i saa udstrakt Grad, da man i Græstørvsmure 
lige saa godt kunde bruge butkantede Sten. 
Tykkelsen, som de til Kirken anvendte Sten er spaltede ud i, 
varierer fra 3—40 cm. Længden er meget forskellig; meget lange 
Sten er særlig anvendte i Grunden (Fig. 3 & 5) og til Overliggere 
over Døre og Vinduer; den ydre Overligger over Vestgavlens Dør er 
saaledes næsten 4 meter lang (Fig. 6). 
Det synes, som om ganske enkelte Sten er bearbejdede saavidt, 
at snart et Hjørne, snart en Kant er „slaaet“ til (f. Eks. med en Ham- 
mer), saa at Stenen passede, hvor den skulde ligge; om nogen ,Til- 
hugning" i egentlig Forstand kan der ikke være Tale, da Stenene, 
