Kirkeruiner fra Nordbotiden m. m. i Julianehaab Distrikt. 343 
er opført saaledes, kan kun ses ved at fremgrave Fundamentet. — 
Murene har sikkert ikke haft noget egentligt Bindemiddel mellem 
Stenene men kun ganske tynde Græstørv; saadanne ses enkelte 
Steder i de tykkeste Fuger (Fig. 38); naar Stenene er saa regelmæs- 
sige som her, er Græstørv i og for sig tilstrækkelige, og antagelig 
har der ikke været brugbart Leer i Nærheden. (Fig. 39, Side 351, 
viser et moderne Grønlænderhus bygget nøjagtig paa samme Maade 
af meget regelmæssige Sten og tynde. Græstørv). 
Da Murene nu ikke staar i deres oprindelige Højde, kan det 
heller ikke ved denne Kirke afgøres, om den har haft Vinduer i 
Fig. 37. Kirkeruinens Nordside, udvendig. (K. J. V. Steenstrup fot. 1877.) 
Murene paa samme Maade som Kakortok-Kirken. Naar Stenene er 
saa regelmæssige og fuldkantede som her, er der vist intet i Vejen 
for, at man, trods der kun har været Græstørv mellem Stenene, kan 
have haft smaa Vinduer i Murene med store Overliggere over, — 
naar kun Murpillerne har været tilstrækkelig tykke; (se f. Eks. paa 
Fig. 39, Side 351). — Har der været Vinduer, er det let forstaaeligt, 
at Murene ikke staar højere, thi er først Muren over Vinduerne og 
disses Overliggere styrtede ned, har Murpillerne ikke kunnet staa 
længe, netop fordi der kun var gamle, sammenpressede Græstørv 
mellem Stenene, Spørgsmaalet om, hvorvidt Kirken her har haft 
Vinduer. kan maaske besvares, naar Sydsiden bliver helt udgravet, 
thi man maa saa kunne finde Overliggerne fra Vinduerne, hvis disse 
virkelig har været, der. 
