Kirkeruiner fra Nordbotiden m. m. i Julianehaab Distrikt. 353 
en Mængde løse ligesaa regelmæssige Sten; og her er det, Grønlæn- 
derne har samlet Byggesten (Fig. 41). 
Vi roede nu mellem Isstykkerne langs hele Østsiden af Øen 
uden at se det mindste Kalk. For Isens Skyld maatte vi ganske 
opgive at ro langs de øvrige Sider af Øen; men vi gik alle i Land, 
besteg Toppen og oversaa herfra hele Øen og gennemkrydsede den 
senere; vi fandt. kun Granit overalt, flere Steder med tynde Kalkspat- 
Striber. — ,Cementen* fandtes paa Øens Vestside i en, ud til Vandet 
aaben, dyb Kløft, der gaar tværs over Øens nordligste Spids; ,,Ce- 
menten“ viste sig at være Kalkspat, som her forekommer som en 
7 
Fig. 41. Søndre Ujaragtarfik. Kløften med „Byggestenene“. (M. CI. fot. 1910.) 
Gang i Kløften. Selv om Kalkspat jo udmærket kan benyttes til 
at brænde Kalk af (efter hvad Dr. STEENSTRUP oplyser), saa findes 
det her kun i saa ringe Mængde, at det ikke er sandsynligt, at 
Nordboerne skulde være tagne saa langt bort for at faa Kalk til 
Kakortok-Kirken, naar de kunde hente det раа nærmere Steder. 
— Senere roede vi langs Sydøst- og Nordsiden af nordre Ujarag- 
tarfik og besteg ogsaa Toppen paa denne Ø, idet vi var helt oppe 
ved Varden; men stadig uden at finde Kalksten. — Jeg tror ikke, at 
de omhandlede Kalkstensstykker er fundet paa nogen af de to Uja- 
ragtarfik-Øer. — Prøver medtoges fra Øerne saavel af „Byggesten“ 
som af Kalkspat. 
