382 
Julianehaab-Ekspeditionen i 1876, som lededes af daværende 
Museumsassistent К. J. У. Sreenstrup, medens de øvrige Deltagere 
var daværende Premierlieutenant i Flaaden G. Нотм og cand. polyt. 
A. Kornerur, maatte ifølge Sagens Natur vere en Rekognoscerings- 
rejse, ved hvilken dels de da foreliggende Kort kunde forbedres, dels 
Egnens almindelige geologiske Bygning oplyses i Hovedtrekkene, 
dels endelig de Steder udpeges, hvor i Fremtiden mere ind- 
gaaende mineralogiske, geologiske og arkæologiske Undersogelser 
maatte foretages. Ikke desto mindre lykkedes det Ekspeditionen 
bl. а. i geologisk Henseende at naa betydningsfulde og paa 
mange Punkter ret detaljerede Resultater og et stort Udbytte af 
indsamlede Mineraler og Bjergarter; hertil bidrog, at Ekspedi- 
tionens Leder allerede i 1874 havde aflagt et kort Besog i de 
samme Egne, ligesom han ogsaa i Efteraaret 1877 blev i Stand 
til at gore enkelte supplerende lagttagelser. 
Som et Hovedresultat af disse Undersogelser erholdt man 
et geologisk Kort over Julianehaab Egnen!, som klarlagde det 
vesentlige i Egnens Bygning, og som har veret til uvurderlig 
Nytte for de senere Ekspeditioner. 
En udforlig mineralogisk Bearbejdelse af Samlingerne fra 
Julianehaab Egnen paabegyndtes efter Dr. Steensrrur’s Hjemkomst 
af J. Lorenzen, medens førstnævnte i en Aarrekke helligede sine 
Krefter til Undersogelser i Nord-Gronland. En Rekke Resultater 
af sine Arbejder offentliggjorde Lorenzen i «Meddelelser om 
Grønland» ; hans tidlige Død (1884) og dertil Christiansborg Slots 
Brand i samme Aar, hvorved den overvejende Del af de i Ju- 
lianehaab Egnen indsamlede Bjærgartprøver tilintetgjordes, hæm- 
mede en Tid lang Arbejdernes Fortsættelse. 
Imidlertid havde en rivende Udvikling bragt Petrografien og 
særlig Læren om de eruptive Bjærgarter frem i Forgrunden 
mellem Geologiens Arbejdsfelter. H. Rosexsusen havde (1877) 
udsondret Nefelinsyenit (Elæolitsyenit) som en selvstændig Hoved- 
1) Medd. om Grønland Il (1881), Tav.1. 
