389 
den Afveksling, som Arbejdet gav, til atter at bringe Humoret 
op hos Gronlænderne; med stor Snildhed forstod de at faa 
anbragt vor ret voluminese Bagage i den lille Baad, og vi kunde 
endnu samme Dag passere det grunde Leb ved Kipisako og 
endda ro et Stykke videre. 
Vejret var raakoldt, og der Jaa tyk Is paa vor Vandspand 
den neste Morgen. KI. 91/2 naaede vi det bekendte Overbere- 
sted (Itivdliatsiak, Fig. 1) og derfra gik det i gunstigt Vejr videre 
ad Kagsimiut til. Da vi havde passeret Torsukatak, blev Far- 
vandet sterkere og stærkere isopfyldt, idet Isen forst nylig var 
brudt op fra de шаге Fjorde. Kajakmændene maatte Gang paa 
Gang op paa de nermeste Hojder for at spejde efter brugbare 
Passager, og kun ad tallose Omveje og under idelige Kollisioner 
med Isen kunde Baaden komme frem. Farvandet vilde have 
veret ufremkommeligt, om vi havde haft Skindbaad, og vore 
Julianehaab Gronlendere var flere Gange ved at opgive Ævret; 
vi havde imidlertid det Held at vere i Folge med Missioner 
Bazze, hvis Baad med en rask Besætning af Arsuk Gronlendere 
altid var foran, vante som disse var til saadan Sejlads i Tre- 
baad gennem Isen. Ud paa Aftenen kom vi ud i mere aabent 
Farvand mellem store Isfjelde og utallige Smaager. I den blik- 
stille, kolde Sommernat, under Gronlendernes stemningsfulde 
Nynnen og med fri Udsigt til Indlandsisens Majestet i Nord 
kom vi rask fremad, men det blev dog langt over Midnat, for 
vi naaede Udstedet Kagsimiut. 
I Kagsimiut, hvor Udstedsbestyrer Hans Jensen modtog os 
med stor Elskverdighed, blev vi en Dag over, for at Besætningen 
kunde udhvile sig efter den 19 Timers Rotur. I straalende 
Solskinsvejr presenterede denne livlige Gronlenderby sig over- 
ordentlig tiltalende; Kajakker og Konebaade kom og gik, Sel- 
hunde bragtes i Land og blev flensede, og der var en ivrig 
Beskuen af de nyankomne. Takket vere vort Folgeskab med 
Missionær Batre fik vi her Lejlighed til at overvære en sjælden 
Fest, idet alle Born, som var fodte, siden Byen sidste Gang 
