407 
Morznegrus. Farven er graa, og Stenene, der forekommer i 
alle Storrelser, er overvejende isskurede og temmelig kantede, 
rullede Sten findes kun som Undtagelser. Af serlig Interesse 
er, at Moræneryggenes ydre Former øjensynlig er fuldkomment 
upaavirkede af Fjordens Bolger og Strom helt ned til de mægtige 
Nutids-Strandvolde; thi heraf kan vi med Sikkerhed slutte, at 
Landet ikke har hævet sig i det Tidsrum, som er forlobet, siden 
Korok-Isstrommen trak sig tilbage fra Morenen. Sikre lagttagelser 
over Tidsforholdet mellem Landets Hævning og Indlandsisens 
Tilbagevigen er iøvrigt yderst sparsomme !). 
Fra Teltpladsen naar man efter et Par hundrede Meters 
Opstigning ad den bratte Fjældvæg et Plateau, der er dannet 
af rask smuldrende graat Syenitgrus. Hist og her stikker malerisk 
formede Rester af den faste Klippe op gennem Gruset; vi be- 
finder os paa Narsarsuk. Det beromte Mineralfindested er paa 
Kortet (Tav. IV) mærket med et X; det ligger omtrent 270 m 
о. H. De sjældne Mineraler horer hjemme i Pegmatitmasser, 
som optræder uregelmæssig fordelt i Syenitbjærgarten og er 
underkastede Vejrsmuldringen i endnu hojere Grad end denne. 
Man er derfor henvist til at soge Mineralerne i det lostliggende 
Grus, og det Udbytte, som nu kan erholdes uden storre Grav- 
ninger, er yderst ringe, da hele Omraadet, hvor de sjældne 
Mineraler optreder, er ganske lille og allerede er grundigt gen- 
nemsogt?). Vi turde derfor ikke anvende mere end en Dag til 
Mineralsogning paa dette Sted og maatte iovrigt koncentrere 
Opmerksomheden paa de geologiske Forhold. 
Syenitbjergarten ved Narsarsuk viste sig at vere en umid- 
delbar Fortsættelse mod Nord af den paa Ostsiden af Iganek- 
1) Sml. den udførlige Omtale af Sporgsmaalet hos A. Jessen i Meddelelser 
om Grønland XVI, 1896, р 154. 
2) Med Hensyn til Mineralforekomsten Narsarsuk henvises i øvrigt til den 
udførlige Beskrivelse af С. Етлхк i Meddelelser om Grønland XIV, 1898 
(P. 226 og Tav. IX) og XXIV, 1901 (p. 10 og Tav. IX); ved en Fejl er 
paa disse Steder den til Augitsyeniten mod Vest grensende Bjærgart 
angivet som Granit i Stedet for Sandsten. 
