423 
Fig. 1) gaar i vestsydvestlig Retning og skonnedes at vere 
betydelig over en Kilometer i Længde. De øvrige blev ikke 
iagttagne paa nermere Hold; én af dem gaar mod Sydost og 
har Aflob gennem den Elv, der ved Tunuarmiut munder ud i 
Tunugdliarfik-Fjord, medens de tre ovrige gaar mod Nordvest 
ad Sermilik-Fjord til. Disse tre Gletschere naar saa langt ned- 
efter som Ш 4—500m о.Н. Den vestligste af dem gaar tet 
norden om Steenstrup’s-Fjeld stejlt nedad som en sammen- 
hengende Gletschertunge; de to andre er derimod ved nesten 
lodrette, flere hundrede Meter hoje Bratninger skilte fra Firn- 
plateauet og er saaledes «regenererede» Gletschere. Den ost- 
ligste erneres kun af Laviner fra Plateauranden. Den mellemste 
faar desuden Nering fra en lille Hengegletscher, som hænger 
et Par hundrede Meter ned fra Plateauranden; Hengegletscheren 
kalver i Luften, og den nedstyrtende Is falder forst ned paa en 
Fjældafsats, hvor noget Is bliver liggende, og derfra styrter 
Gletscherlavinerne videre ned paa Hovedgletscheren i den lille 
Dalbund. Udseendet af denne mellemste Gletcher vil sandsyn- 
ligvis paavirkes stærkt selv af smaa Forandringer i Gletscher- 
standen. 
Alle Gletscherne paa Ilimausak har udskaaret sig regel- 
mæssige Botner med halvkredsformede, for største Delen næsten 
lodrette Sidevægge og jævn, udadskraanende Bund. Foruden 
disse, endnu under Dannelse værende Botner findes der flere 
paa Sydsiden, som nu er gletschertomme (Side 403). Plateauet 
er saaledes fra alle Sider dybt indskaaret af Botner, af hvilke 
de fleste stadig udvides og rykker deres lodrette Indervegg 
længere og længere ind; geologisk talt kan den Tid næppe 
ligge fjernt, da Plateauet bliver helt gennemskaaret og forvandlet 
til et Alpelandskab med isolerede Fjældkamme og Tinder !). 
1) Plateauet syntes (set fra Steenstrup's-Fjæld) noget smallere, og Botnerne 
dybere indskaarne og stærkere fremtrædende, end det er vist paa det 
geologiske Kort (Тау. Ill), hvor disse ikke opmaalte topografiske Detailler 
kun er løst skitserede. 
