4 AXEL ANTHON BJORNBO. 
Tre Aar blev Erik den Rede der oppe, og Opholdet bekom ham 
saa vel, at han, efter i den Tid grundig at have undersggt Vest- 
kysten, drog tilbage til Island og næste Sommer, ledsaget af 25 Skibe 
med Nybyggere, atter sejlede til Gronland — for at blive der. 
Kun 14 Skibe af de 25 skal have naaet Landet, men stadig flere 
og flere Nybyggere fulgte efter og tog Bopæl paa dets lidet gæstmilde 
Kyst. Men Nordboerne var haardfore Folk og nøjsomme; fremfor 
alt var de urolige Hoveder med Lyst til Forandring og Æventyr; 
alene Bevidstheden om, at der fandtes Land i Havet mod Vest, 
maatte for eller senere lokke Mænd af det Folk derhen. 
Erik den Rode blev i Grønland — paa sin Gaard Brattahlid — 
til sin Ded. Hans Son Leif den Lykkelige havde samme Skebne 
som Gunnbjern, Ulf Krakes Son. Han blev af Storm drevet vester- 
paa i Havet og kom til et nyt Land, den ny. Verdens Fastland. 
Sonnen af den Mand, der først betraadte Grønland, var altsaa den 
forste, der opdagede og landede i Amerika — Vinland, som han 
kaldte det efter den vildtvoxende Vin. Det var i Aaret 1000, næsten 
fem hundrede Aar for Columbus gik i Land paa Guanahani. Denne 
Opdagelse lokkede strax Grønlænderne til en ny Kolonidannelse; 
men de faa Forsøg, der blev gjort, mislykkedes, navnlig fordi de 
vilde og krigerske Indbyggere paa Amerikas Fastland modsatte sig 
Normannernes Indtrængen i deres Land. 
I Grønland derimod blomstrede Bygderne uforstyrret til hen i 
Slutningen af det 13. Aarhundrede, og der omtales en østlig Koloni 
(Eystri byggd) og en vestlig (Vestri byggd); hvad der laa udenfor 
dem, betegnes som ubeboet Land (6bygdir). At baade Øster- og Ves- 
terbygden maa søges paa Grønlands Vestkyst, paaviste K. J. V. Steen- 
strup i 1886 (Meddelelser om Grønland IX), men først i 1899 fik 
man ved Finnur Jönssons kritiske Undersøgelser af de gamle Kilder 
et klarere Begreb om, hvor de enkelte Fjorde, Kirker og Gaarde, 
som Kilderne omtaler, har ligget (Meddelelser om Grønland XX) 
Det viste sig da, at Østerbygden strakte sig fra lidt nordvest for 
Grønlands Sydspids til et Stykke nord og vest for det nuværende 
Julianehaab, 4. у. $. fra са. 60° til 61° 15' п. Br. Vesterbygden der- 
imod, som var af langt ringere Betydning, gik fra ca. 63° til ca. 
66° 30‘n. Br. og havde sin Hovedbebyggelse i Fjordene inden for det 
nuværende Godthaab. I Østerbygden var der 12 Kirker og 2 Klostre 
med Bispesæde i Gardar paa: 61° п. Вг., i Vesterbygden kun 4 Kirker. 
Gaardenes Antal anslaas til ca. 280 i begge Kolonier tilsammen; 
Indbyggerantallet har da i Bygdernes Blomstringstid næppe over- 
steget 3000. 
Nordboernes Kendskab til Grønland indskrænkede sig ingen- 
lunde til de to Bygder. Det fortælles udtrykkelig, at „alle Storbøn- 
