Historisk Overblik over Landets Opdagelse. 15 
get Bevis for, at denne danske Opdagelsesrejse ca. 1476, som foreto- 
ges efter Tilskyndelse af Kongen af Portugal, muligvis har været 
kendt af Columbus, som sejlede i islandske Farvande Aar 1476, eller 
af John Cabot, og ved Siden af andre Impulser har øvet Indflydelse 
paa deres berømte Rejser i 1492 og 1497. 
Af langt større Interesse er det for os, at kun 8 Aar efter Ame- 
rikas Genopdagelse, altsaa i Aaret 1500, foreligger den forste nogenlunde 
sikre Efterretning om, at andre Skibe end norske og islandske er 
naaet til Grønlands Kyst. 
Det var Portugiseren Gaspar Corte-Reall, der i dette Aar, efter 
en langvarig Rejse fra Lissabon mod Nordvest, naaede op i Isstrom- 
men langs Grønlands Østkyst og fik Kysten i Sigte; men da Isen 
hindrede ham i at lande, og Kysten iod til at bestaa af lutter Bjærge 
og Sne, drog han, da han var naaet til Kap Farvel, atter mod Syd 
uden, som dei synes, at underkaste Vestkysten nogen Undersøgelse. 
Med denne Episode, der kom til at spille en indgribende Rolle 
i Landets Kortlægning, afslutter det første Afsnit af dets Opdagelses- 
historie; thi hvad man har antaget om, at en engelsk Expedition 
skulde have set Grønlands Kyst i Aarene 1501—1502, beror foreløbig 
paa løse Gisninger. 
Fra Aar 1500 til 1576 ved man intet sikkert om, at noget evro- 
peisk Skib har set, eller besagt Grønland. 
I Danmark og Norge var der af og til Planer oppe om atter at 
skaffe Forbindelse med Kolonierne; men der blev ikke noget ud 
deraf. Fremfor alle andre var det Erkebiskop Erik Walkendorf i 
Trondhjem, som under Kristiern den Anden omgikkes med Planer 
om Gronlandsexpeditioner. Han samlede alle gamle Beretninger om 
Landet og Sejladsen dertil og havde alt i Orden til at afsende en 
Expedition fra Bergen; men saa lagde han sig ud med Kongen og 
maatte gaa i Landflygtighed til Rom, hvor han døde. Planerne om 
Grønland optoges dog af Kong Kristiern selv, og i 1520 var alt rede 
til et Togt til Grønland, som skulde ledes af Søren Norby; men dette 
strandede paa det svenske Oprør og senere paa Kongens Flugt. Alle 
Planerne faldt dermed hen, for først at blive taget op igen af Kong 
Frederik 'den Anden, da Tiderne var blevet roligere. 
Saaledes gik det til, at det blev Englænderne og ikke Nord- 
boerne, der atter fandt Grønland og landede der. 
Medens de norsk-danske Bestræbelser for at genfinde Grønland 
skyldtes Lysten til at generhverve det gamle norske Kronland — 
for Bergensernes Vedkommende vel ogsaa Ønsket om nye Handels- 
forbindelser — var det, der drev Englænderne til Grønland, fremfor 
