Historisk Overblik over Landets Opdagelse. 21 
Jasperszoon, som skal have fundet Land paa 76° 30‘ à 80° 6' п. Br. 
Disse meget nøje Angivelser tør muligvis tages som Bevis for, at den 
hollandske Hvalfanger ikke har overdrevet, hvad der ellers var ret 
almindeligt blandt de Folk, naar Talen var om, hvor langt mod 
Nord de havde været. En af dem naaede, som bekendt, Nordpolen 
og et godt Stykke længere mod Nord! 
I Aarene 1624—25 besøgte derpaa flere hollandske Skibe Grøn- 
lands Vestkyst, og atter i det følgende Aar synes et hollandsk Skib 
at have været der oppe; men saa blev Hollænderne trætte, lige- 
som allerede Englænderne og Danskerne var blevet det, de sidste 
navnlig efter Jens Munks uheldige Expedition i Aarene 1619—20. 
Lidet eller intet Udbytte gav disse Opdagelsesrejser, og nogen Nord- 
vestpassage fandt man ikke. At drive Hvalfangst i Baffin-Bugt ind- 
lod man sig ikke en Gang paa, skønt Baffins Rejse havde skaffet 
Bevis for, at her var Mulighed for en rig Fangst. ; 
Resultatet heraf var, at Havet vest for Grønland i det paafol- 
gende Aarhundrede næsten ikke blev befaret, medens de engelske, 
hollandske og danske Hvalfangere under stadig Kiv og Strid fyldte 
Farvandet mellem Spitzbergen og Grønland. Under disse Forhold 
hændte det selvfølgelig Gang paa Gang, at Hvalfangerskibe fik den 
grønlandske Østkyst i Sigte, og saa berettede de om et nyt opdaget 
Land, som hver Gang fik et nyt Navn. 
" Naar Samkvemmet med Grønland under disse Omstændigheder 
dog ikke, helt ophørte, saa skyldes det den politiske og kommercielle 
Tradition i Danmark og fremfor alt i Norge, som aldrig døde helt 
ud. Bevidstheden om, at Grønland var et gammelt norsk Kronland, 
og at der i denne Besiddelsesret maatte ligge Værdier og Forplig- 
telser gemt, levede stadig og gav sig fra Tid til anden Udslag i Form 
af en privat Handelsexpedition eller en kongelig Opdagelsesexpedition, 
medens Kristian den Fjerdes højtflyvende Planer om at finde en 
Søvej til Indien vest for Grønland, døde ud lige saa hurtig som de 
var spiret frem. 
I 1636 dannedes der saaledes i København et grønlandsk Kom- 
pagni, som blev kongelig privilegeret. Meningen var at drive Tusk- 
handel med Eskimoerne paa Vestkysten. Foretagendet løb imid- 
lertid ganske bogstavelig ud i Sandet; de to udsendte Skibe kom 
nemlig hjem fyldt med Guldsand, der dog næppe har været andet 
end det tunge, metalglinsende Jernsand, som forekommer i store 
Mængder i Grønland. Guldsandet viste sig ialtfald at være 
værdiløst. 
I 1652, 1653 og 1654 sendte et privat Selskab, som lededes af 
General-Toldforvalter Henrik Møller, Skibe til Grønland under Kap- 
tajn David Danel. Paa disse tre Rejser blev der gjort flere forgæves 
