Historisk Overblik over Landets Opdagelse. 37 
længere mod Nord, men forgæves. De fleste af Graahs Ledsagere døde 
kort efter Hjemkomsten. Af Osterbygden fandt man af gode Grunde 
ikke Spor, men et stort Stykke af Østkysten blev kortlagt i disse 
Aar (1829—31), ligesom Graah tidligere (1823—24) havde kortlagt 
en Del af Vestkysten og udarbejdet et samlet Oversigtskort over denne. 
Jens Vahl fortsatte sine botaniske Undersøgelser til 1836, me- 
dens Mineralogen C. Pingel berejste Sydgrønland i de samme Aar 
(1828—29), i hvilke Vahl og Graah begyndte deres Arbejde. I 1830 fore- 
tog Hvalfangerassistent O. V. Kielsen et Forsøg paa ved Hjælp af 
Hundeslæder at komme op paa Indlandsisen ved Holsteinsborg; men 
han mødte saa ujævn Is, at han maatte opgive sit Forehavende. 
I 1833 forsvandt det franske Skib „La Lilloise" under Løjtnant 
Blosseville under Forsøg paa at naa Østkysten, og derpaa stod Ar- 
bejdet for Grønlands Undersøgelse atter stille i en Række Aar. 
I 1848 kom den Mand til Landet, der lagde Grunden til dets 
Udforskning paa et solidt videnskabeligt Grundlag, nemlig H. J. Rink. 
Først virkede han i selve Landet i 20 Aar og dernæst som Direktør 
for Handelen i 11 Aar. Det var dog ikke saa meget Undersøgelsen af 
Grønlands Kystomrids, han lagde an paa, som Studiet af Naturfor- 
hold og Befolkning. Ganske særlig Betydning har hans Paavisning 
af Indlandsisens Betydning i Geologien og Jordens fysiske Geografi 
haft; men iøvrigt foretog han ret omfattende Opmaalinger paa den 
nordlige Del af den koloniserede Vestkyst. 
-Naar, faa Aar efter at Rinks Arbejde var begyndt, nye Dele af 
Grønlands Kyst blev opdaget, var Aarsagen Franklinkatastrofen. Da 
man ikke fandt den forulykkede Expedition eller blot sikre Holde- 
punkter for dens Skæbne paa de Steder, hvor der var mest Grund 
til at søge, begyndte man ogsaa at søge paa Steder, hvor der egent- 
lig slet ingen Grund var til det. Saaledes kom man ogsaa paa den 
Tanke, at Franklin jo, efter forgæves at have søgt at komme frem 
mod Vest, kunde vere slaaet ind paa en nordlig Vej, hvad der ikke _ 
forekom saa urimeligt paa den Tid, da man endnu ret ofte troede 
paa et aabent, 4. у. $. farbart Polarhav. Endelig kunde jo Franklin 
være drevet med Isen langt mod Nord og have mistet sine Skibe. 
Derfor besluttede Inglefield sig til i 1852 at undersøge de nordligste 
Udløbere af Baffin-Bugt, og efter at have passeret Baffins nordligste 
Punkt trængte han som den første langs Grønlands Kyst op gennem 
Smith-Sund og naaede til 78° 21' п. Br. mod Baffins 77° 45‘, medens 
John Ross i 1818 kun var naaet til 77° п. Br. En nordlig Storm med 
Isgang fra Nord tvang ham dog snart til at vende, skønt Bugten 
eller — som det snarere syntes at være — Strædet fra først af havde 
været næsten ganske isfrit. 
Dette Faktum i Forening med en fast Tro paa, at der fandtes 
