Historisk Overblik over Landets Opdagelse. 43 
gelske Expedition havde sluppet Arbejdet paa Nordvestkysten, for 
at faa Nordkysten bestemt, derpaa være gaaet videre med Underso- 
gelsen af de ubekendte Dele af Østkysten, samtidig have sendt 
Folk fra Kyst til Kyst over Indlandsisen, og saa først have taget fat 
paa Detailarbejdet. Havde man haft ubegrænsede Pengemidler til 
sin Raadighed, havde denne Metode maaske nok været den mest 
rationelle, men med de til Disposition værende Midler var det ube- 
tinget rigtigst, i videste Udstrækning at udnytte den Basis, de grøn- 
landske Kolonier skaffede, til Vestkystens Opmaaling og Gennem- 
forskning, og saa, efterhaanden som Arbejdets Værdi og Betydning 
begyndte rigtig at forstaas, at søge Midler til de store, kostbare 
Skibs- og Slædeexpeditioner til de ubeboede Dele af Landet — og 
‚ være glade til, om Folk af andre Nationer vilde tage deres Del af 
denne mere bekostelige, langt mere risikable og, hvad Resultaterne 
angaar, mindre sikre Del af Slidet. 
Det maa ogsaa erindres, at det for Kolonierne og Søfarten var 
af Betydning at faa den beboede Vestkyst ordentlig kortlagt, og at 
denne Kortlægning var Betingelsen for en solid geologisk og natur- 
historisk Undersøgelse og Beskrivelse af Landet. Thi Vestkysten var 
jo, den Gang den grønlandske Kommission begyndte sin Virksomhed, 
ingenlunde noget i sine Enkeltheder synderlig velkendt Land. Kun 
de Dele af Landet, der laa lige ved de spredte Kolonier, var nogen- 
lunde ordentlig kortlagte. Store mellemliggende Kyststrækninger var 
kun meget ufuldstændig kendt. Det indre af Øerne og Kystlandet, 
for ikke at tale om de indre Fjorde og Isranden, var saa godt som 
ukendte, ja i vidt Omfang var de ikke en Gang besøgt af nogen Ev- 
ropæer. Der var altsaa Arbejde nok — og brydsomt Arbejde nok — 
selv paa den bedst kendte, koloniserede Del af Vestkysten. 
Den i 1876 udsendte Steenstrup’ske Expedition opmaalte og un- 
dersøgte en Del af Julianehaab-Distrikt og i det følgende Aar den 
nordligste Del af Frederikshaab-Distrikt. Allerede i 1878 fortsatte 
Steenstrup med Undersøgelser i Umanak-Distrikt i Nordgrønland, 
medens Søofficeren J. A. D. Jensen førte en større Expedition til 
Godthaab- og Frederikshaab-Distrikt. Det sidste Sted trængte Jensen 
med Trækslæder, under store Anstrængelser, 40 km ind paa Indlands- 
isen og naaede her en Højde af 1700 Meter. 
Et vigtigt Led i Grønlands Undersøgelse var Tilvejebringelsen af 
gode Søkort over de omgivende Have, og et første Skridt til denne 
Opgaves Løsning foretoges i 1879, da Orlogsskonnerten Ingolf under 
Mourier udstrakte Fyllas Opmaalinger nordvest for Island til Dan- 
mark-Strædes vestlige Del langs Isgrænsen under Grønlands Østkyst. 
I Aarene 1879—80 fortsatte Steenstrup sine Undersøgelser nord 
for Disko, medens Løjtnant Hammer, efter først at have bistaaet 
