60 AXEL ANTHON BJORNBO. 
Land har spillet Opdagerne mange Puds. Faa Steder har de saa ofte 
og vedholdende løbet Panden forgæves mod Muren; faa Steder har 
de saa jevnlig set Forudberegninger blive krydset af den lunefulde 
Virkelighed; intet andet Lands Kyster er blevet genopdaget saa mange 
Gange som Gronlands, og faa Egne paa Jorden har, naar man ser 
bort fra selve Bassinet omkring Nordpolen, ydet den geografiske Spe- 
kulation saa righoldigt Stof til Slutninger og Gisninger og skaffet 
Fantasien saa vid en Mark at tumle sig paa. 
I ældre Tider, i de Perioder, da der ingen evrop&isk Bebyggelse 
var paa Gronland, kom Landet paa en vis Maade til at virke som 
en Provesten paa Opdagernes Evne til at rette sig efter Omstændig- 
hederne og ikke lade sig bøje af Skuffelser. De kom jo nemlig som 
Regel ferst til Ostkysten, hvor de ikke kunde komme i Land. De, 
der var i Besiddelse af den fornødne Smidighed og Udholdenhed, . 
naaede i Land paa Vestkysten, som Erik den Rode, John Davis, 
Frobisher paa sin sidste Rejse og selve Hans Egede. Andre opgav 
Landet, naar de havde naaet Sydpynten og drog videre mod Vest, 
hvad vi snarest maa antage, Gaspar Corte-Reall gjorde, og hvad Fro- 
bisher sikkert gjorde paa sine to forste Rejser. Mange var der, som 
vedblev forgæves at lobe Storm mod Isstrommen, som de danske - 
Expeditioner i det 16—18. Aarhundrede under Jacob Allday, Mogens. 
Heineson, Carsten Richardsen og C. T. Egede, og ikke saa faa var 
der, som satte Livet til under de fortvivlede Forsøg paa at fore de- 
res Vilje igennem. Disse særlige Forhold er Skyld i, at Grønlands. 
Østkyst blev opdaget paa Ny Gang efter Gang, snart af Opdagelses- 
rejsende, snart af Hvalfangere; men Opdagelsen betød lige til Scores- 
bys Tid blot, at Landet blev set fra Søen og fik et nyt Navn, ikke 
at Opdageren kom ind paa Kysten eller fik denne opmaalt. Ofte 
satte dog Opdagelser af denne Art sig Spor paa Søkortene, men Spor, 
der tidt bragte Forvirring, sjældent Klarhed. 
Og rigt Stof paa Naturmærkværdigheder har Grønland bragt 
dets evropæiske Opdagere. Læser man Kongespejlets mærkelige Be- 
skrivelse af Landet og dets Natur, faar man et klart Indtryk af, 
hvor stærkt man i Norge i Middelalderen har været betaget af Lan- 
dets Naturfænomener, baade dets Geologi, dets Klima og dets Dyre- 
verden. Og i andre norske Kilder, som vi ovenfor har citeret, sporer 
man tydelig Forbavselsen over den helt nye Slags Mennesker, man 
mødte deroppe. Ogsaa i de meget sparsomme Beretninger fra Corte- 
Realls Rejse skimter man en vis Forbløffelse over et saadant Land, 
der ikke var til at komme nær, og som syntes at bestaa af lutter 
Klipper, Sne og Is. Det Navn, Davis gav Landet (Land of Desolation), 
peger i samme Retning, og tydeligere end noget andet Sted kommer 
