Nordiske Forfattere for Clavus. 85 
»populær" Forklaring, men ikke den oprindelige Aarsag til dens 
Fremsættelse. | 
Sagen var nemlig den, at sammen med Kristendommen og den 
gejstlige Lærdom var den dogmatiske Geografi, navnlig i den Form, 
den havde faaet hos Macrob og Isidor Hispalensis, naaet til Norden. 
Dette skete ganske kort Tid efter, at man hinsides Atlanterhavet 
havde gjort store Opdagelser, der frembragte et Verdensbillede, som 
stod i den mest skærende Modsætning til Sydens lærde geografiske 
System. Stillet overfor Normannernes Opdagelser var den romerske 
Kirkes videnskabelige Geografi og dets skematiske Verdensbillede kun at 
regne for Vraggods, der var modent til Støbeskeen. Det Øjeblik var 
kommet, da Studereværelsernes kunstige Tankeprodukt stødte an 
mod den virkelige Verden. Det maatte komme til en Konflikt, den 
Konflikt, som præger Grønlands Kartografihistorie gennem Aarhun- 
dreder og gør dette Land til et af Brændpunkterne for vort Verdens- 
billedes Tilblivelseshistorie. 
For kyndige Folk, der i Middelalderen levede paa Island, kunde 
der selvfølgelig ikke være Tale om uden Kritik at tro paa, at der 
udenom den gamle Verdens Fastland kun var Hav med nogle faa 
Øer i langs Fastlandets Kyst. Paa den anden Side vægrede Kirkens 
Folk, der havde faaet deres videnskabelige Uddannelse som et Tillæg 
til deres kirkelige, sig ved direkte at underkende deres latinske Lær- 
dom. Det gjaldt da at finde en Formel, der passede baade til Virke- 
ligheden og Lærdommen, reelt til den første, formelt til den sidste. 
Lærdommen var frelst, naar der var en cirkelformet Fastlands- 
kreds med Hav udenom og Bugter ind i, som var delt i tre Ver- 
densdele, Asien, Evropa og Afrika. Men til at opnaa dette var der 
ikke anden Udvej end at lade Grønland hænge sammen med Rus- 
land og antage, at Ishavet var en Havbugt ligesom Middelhavet og 
Østersøen; thi til Evropa maatte Grønland i Følge sin nordvestlige 
Beliggenhed høre, naar der kun var Evropa, Asien og Afrika at vælge 
imellem. Det blev derved Grønlands og den antagne Fastlandsfor- 
bindelses Nordkyst, der dannede Cirkelbuen mod Nordvest ud imod 
Oceanet (se Fig. 8). 
Denne kløgtige Maade at løse Konflikten paa stred aabenbart 
paa intet Punkt mod det, man vidste; men den fordrede ogsaa, at 
der mod Sydvest dannedes en ny Skal ud mod ,,Udhavet", og derfor 
var det, man lod Amerika (Vinland) indtage en lignende Stilling mod 
Syd som Grønland mod Nord, idet man antog det for en Udløber 
fra Afrika ligesom Grønland fra Evropa. Paa Fig. 8 har vi søgt at 
gengive denne islandsk-norske Variant af ,, Verdens Kreds", paa hvil- 
ken Amerika altsaa er delt og blevet til to Fangarme, en evropæisk 
