Nordiske Forfattere for Clavus. 87 
mod Nord (eller Nordvest — aquilo)! har Jægere fundet nogle Smaamennesker, 
som de kaldte for Skrælinger .. .“ 
Skønt Forfatteren af de her citerede Linier kender og har be- 
nyttet Adam af Bremens Bog, er det dog ganske tydeligt, at han i 
Modsætning til denne antager, at der er en Landforbindelse mellem 
Rusland og Grønland, og mener, at de nyopdagede Lande syd for 
Grønland hører til Afrika. 
Kongespejlets Forfatter, som ogsaa er Nordmand, er den mest 
udførlige af dem, der gengiver os den norsk-islandske Verdens-Kreds- 
Teori; men han udtaler sig mindre selvsikkert, som den, der refe- 
гегег Lærdomme, hans Tanke ikke fuldt behersker. En Grund til 
denne forsigtige Udtryksmaade kan det ogsaa være, at han samtidig 
omtaler Læren om de 5 Zoner, af hvilke ifølge Isidor kun de to 
temporerede skulde være beboelige, medens den varme og de to 
kolde var ubeboede paa Grund af Solhede eller Kulde og Is. Netop 
ved Omtalen af. Grønland fremsættes der i Kongespejlet angaaende 
Zonelæren en kættersk Tanke, der nok kunde bringe Forfatteren til 
at udtale sig i passende forsigtige Vendinger *. 
»De Forfattere, som udførligst har beskrevet Verdens Dannelse efter 
Isidors og andre lærde Mænds Anvisning, har sagt, at der paa Himmelen er 
tre Hovedbælter, under hvilke der er ubeboeligt; et er saa varmt, at ingen 
kan bo derunder for Hede og Brand ... under de andre to Bælter er der 
ubeboeligt for Kuldens Skyld ... thi der har Kulden trukket saa stor Kraft 
til sig, at Vandet mister sin Natur, saa at det forvandles til en Isklump, og 
alle de Lande tilligemed de Have, som ligger under et saadant Bælte, be- 
dækkes med Is... Det er da rimeligst, at de kolde Bælter ligger paa Verdens 
Yderkanter mod Nord og Syd, og — dersom jeg har forstaaet dette paa rette 
Maade — er det ikke urimeligt, at Grønland ligger under det kolde Bælte; thi 
de fleste, som har været der, bevidner, at Kulden der har faaet en over- 
vættes Magt, ligesom ogsaa baade Land og Hav aabenbart vidner derom, at 
alt der omspændes af Frosten og af Kuldens vældigste Kraft; thi det er baade 
frossent om Vintrene og Somrene, og begge Dele er bedækket med Is. Folk 
siger og for vist, at Grønland ligger paa Verdens Yderside mod Nord, og jeg 
tror ikke, der er Land udenfor Jordens Kreds fra Grønland af, men kun 
Storhavet, som slynger sig udenom Jorden. Det siger ogsaa de Mænd, som 
kyndige er, at det Sund skærer sig ind ved Grønland, hvor det tomme Hav 
vælter sig ind i Landkløften og siden deler sig i Fjorde og Havbugter mellem 
alle Lande, hvor det kan komme til at løbe ind i Jordkredsen“. 
1 Aquilo plejede paa Vindroserne at betegne Nordvest eller, som paa Fig. 2, Nord- 
nordvest, og saaledes var det ogsaa i den ældre Middelalder f. Ex. paa Karl den 
Stores og de germanske Lærdes Vindroser. Se f. Ex. Einhardi Vita Caroli, cap. 29. 
Monumenta Germ. hist. Scriptorum Tom. II, р.459. ВЕРА, De natura rerum, cap. 27, 
& HraBANUS Maurus, De universo IX, cap. 25 — MIGNE, Patrologia latina 90, 
Sp. 248 & 111, Sp. 281. Derimod synes det ikke, som man hos Adam af Bre- 
men kan konstatere nogen gennemgaaende Adskillelse mellem septentrio (Vind- 
rosernes Nord), aquilo og boreas. 
? Speculum regale ed. О. BRENNER, 5. 54. G. h. M. Ш, S. 338 —41. Srorm, Ginnun- 
gagap, S. 346. Aarb. f. n. Oldk. 1909, S. 231—32. 
