88 ÅXEL ANTHON BJØRNBO. 
Samtidig med, at Forfatteren her udvikler Verdens-Kreds-Dogmet, 
saadan som han har lært det, vover han den Gisning, at Grønland 
ligger under det kolde „ubeboelige“ Bælte. Landets og de omliggende 
Haves Polarnatur bestyrker ham i denne dristige Tanke, som han 
søger bekræftet i Forestillingen om Grønland som den nordlige (eller 
rettere nordvestlige) Ryg af Evropa ud mod det tomme Hav. 
Efter de fleste klassiske Forfatteres Mening naaede den beboede 
Del af Fastlandskredsen ikke op i den kolde Zone, saa Udtalelserne 
i Kongespejlet betyder det første forsigtige Skridt til Brud- 
det med Læren om de ubeboelige Jordbælter. Kendskabet til 
Grønland, dets Natur og Beliggenhed har altsaa hos de norsk-island- 
ske Forfattere ikke blot givet Stødet til en meget radikal Ændring 
i Opfattelsen af Jordkredsens Udseende og Inddeling, men ogsaa lagt 
Spiren til et nyt Syn paa den gamle Zonelære. Meget mere end en 
Spire er det nemlig ikke; thi overensstemmende med Sandheden 
skildrer Forfatteren Landet som i Hovedsagen isklædt og ubeboeligt, 
idet han siger, at Solen i Grønland har ' 
»saa stor en Magt, at hvor Jorden er optøet (isfri), varmer den Landet, saa 
at Jorden giver gode og vellugtende Urter af sig, hvorfor Folket kan bebo 
Landet der, hvor det er isfrit — men den Del deraf er kun meget lille“. 
Vi har i det foregaaende holdt os til de Meddelelser, den nor- 
diske Literatur giver om Opfattelsen af Grønlands Plads i Forhold 
til den øvrige Verden og forbigaaet de gamle topografiske Skildrin- 
ger af Landet, dels fordi disses Angivelser foreligger fuldt "belyste 
ved Finnur Jonssons Undersøgelser i et tidligere Bind af ,,Meddelel- 
ser om Grønland", dels fordi de topografiske Detaljer ikke vedkom- 
mer os, før de kommer til at spille en Rolle i Kartografien, og det 
skete først hen i Slutningen af det 16. Aarhundrede. 
I Middelalderen, paa den Tid den geografiske Virkelighed og den 
geografiske Dogmatik begyndte at brydes med hinanden, og der der- 
ved vaktes nye Ideer i Norge og paa Island, naaede Grønland, saa 
vidt vi ved, overhovedet ikke at blive fremstillet paa Papiret, end 
ikke i den mest primitive Form. Men det nye Verdensbillede, 
som Grønlands Opdagelse havde fremkaldt, ligger bagved den første 
grafiske Fremstilling af Landet. Uden Indsigt i den norsk-islandske 
Literaturs geografiske System kan dette Kort overhovedet ikke for- 
staas, og for at vinde denne Forstaaelse er det, vi har forsøgt at 
slaa følgende fast: 
Paa Island og i Norge udviklede der sig i det 12—13. 
Aarhundrede et selvstændigt geografisk System, der i 
Teorien og rent formelt stemte overens med den romer- 
ske Kosmografi, som denne udvikledes hos Macrob og 
Isidor Hispalensis, men i Realiteten medførte en ind- 
