98 AXEL ANTHON BJORNBO. 
Vi vilde saa samtidig faa Forklaringen paa, hvorfor Gronlands 
Sydspids, hvad dets Beliggenhed angaar, svarer saa godt til Virke- 
ligheden. Hvad det øvrige Grønland og dets Forhold til Nordevropa 
og Ishavet angaar, maa vi derimod ty til den ovenomtalte norsk- 
islandske Opfattelse for at faa en Forklaring. 
Det er nemlig strax indlysende, at Clavus’ Fremstilling. af Is- 
havet, det frosne, mørke eller rolige Hav, som han efter Klassikerne 
kalder dets forskellige Dele nordvest, nord og nordøst for Skandina- 
vien, helt og holdent hviler paa den lærde norsk-islandske Opfattelse. 
Ligesom hos de islandske Geografer, i Historia Norvegiae og i Konge- 
spejlet er der jo hos Clavus en tydelig Landforbindelse mellem Kon- 
tinentet øst for den skandinaviske Halvø og Grønland, og denne 
Landforbindelse befolkes af Kæmper (Griffones), Dværge (Pigmaei) 
og Enfødder (Unipedes). | 
Kæmperne har vi allerede truffet hos Adam af Bremen", og 
Navnet Griffones findes paa flere Hjulkort nordligst paa- Fastlands- 
kredsen?. Hernede (i det saakaldte Stor-Sverige) har Snorre dem 
endnu; men i Historia Norvegiae er de kommet op nord for Hav- 
bugten (se 5.9 & 86). Siden Aethicus havde disse Griffones haft deres 
Tilhold i Bjærgene længst mod Nord, og efter at være smeltet sam- 
men med Nordboernes Jætter blev de endelig forvist til det antagne 
Fabelland oppe under Polen. 
Enfodderne har haft samme Skæbne; thi hos Adam af Bremen 
forekommer de endnu i Riphæerbjærgene paa Fastlandet ost for Sverige 
og Norge. At Sagn om Enfodder dog ikke var Nordboerne fremmede, 
ser man af Rymbegla, der nævner Enfodder i Morernes Land og af 
Thorfinn Karlsefnis Saga, der lader en Enfod dr&be Erik den Rodes 
Son Thorvald paa Hjemvejen fra Vinland*. | 
Pigmæerne hørte i ældre Tid hjemme i Indien; men Saone 
omtaler Dværge i Stor-Sverige, og efterhaanden som Beretningerne 
om Skrælingerne i Vinland og nord for Gronland spredes, vinder 
Pigmæernavnet Fodfæste blandt Fabelfolkene længst mod Nord. Der 
er Grund til at tro, at det er den engelske Munk Nicolaus af Lynn’s 
lige til Nordpolen", og paa dette ‘Sted er der den særlige Grund dertil, at Titelen 
— om det da er den oprindelige — kunde synes at tyde paa, at Forfatteren i 
Modsætning til sine Samtidige har antaget, at de nordiske Lande strakte sig helt 
op til Nordpolen, og ligeledes, at han maaske har benyttet Breddeangivelsen 
som en geografisk Bestemmelse. $1. STORM, Et brev til pave Nicolaus den dte. 
Norsk geogr. Selsk. Aarbog X (1898— 99), 5. 12. 
ADAM IV, cap. 25. Se ovfr. 5. 81. 
SI. BJORNBO & PETERSEN, Der Dane Claudius Clavus, 5. 194, Note 1. 
G. h. M. I, S. 432—35. Storm, Vinlandsreiserne, S. 316—17. 
© © = 
