110 AXEL ANTHON BJ@RNBO. 
Vestkyst i de to Værker, synes bestemt at tyde paa, at Forfatteren 
i Tiden mellem de to Værkers Tilblivelse har haft Lejlighed til at 
forøge sit Kendskab til Grønland og Landene længst mod Nord, og 
navnlig til at drage fastere Grænser mellem det sikre og det usikre 
end før. Dette er for vor Bedømmelse af Værkerne og de medføl- 
gende Kort det vigtigste. Men det er derfor ikke af mindre Interesse 
for os at faa Klarhed over, om Clavus virkelig, som han paastaar, 
selv har været i Landet eller ikke. 
Sammen med Carl S. Petersen har Forfatteren af nærværende 
Værk tidligere gjort sig til Talsmand for den Opfattelse, at Clavus 
virkelig har besejlet Grønlands Kyst; men af vor Fremstilling vil 
enhver kunne se, at det kun er sket saa at sige nødtvungent efter 
mange Tvivl og Anfægtelser; og vi har stadig ventet, at de Tvivl, 
vi har haft at kæmpe med, vilde bringe en eller anden Forsker til 
at underkende vor Opfattelse og benægte Sandsynligheden af Clavus’ 
Paastand om Selvsyn. Dette gor nu Fridtjof Nansen, i Hoved- 
sagen støttet til de Grunde, der ikke har forekommet os afgørende 
nok til at forkaste Clavus’ tydelige Erklæring om, at han „har set“ 
Karelerne i Grønland. Før vi anede noget om Nansens afvigende 
Opfattelse, var i Udkastet til den herværende Fremstilling disse 
Grunde sammenfattet i følgende Ord: 5 
Ud fra den Betragtning, der ikke saa sjældent viser sig at føre den 
moderne Kildekritiks Udøvere paa Afveje, at en Beretning, der indeholder 
et eller flere mistænkelige Momenter, helst helt maa forkastes, vil sikkert en 
eller anden fremtidig Forsker slutte omtrent saaledes: Kolonierne i Gron- 
land tør ikke antages at være gaaet til Grunde allerede paa Clavus' Tid, og 
altsaa tyder hans opdigtede grønlandske Stednavne paa, at han ikke selv 
har kendt Landet. Naar han ikke identificerer Kareler og Pigmæer, viser 
det, at han har faaet Meddelelser om Eskimoerne fra 10 Sider, men at han 
ikke selv kan have været Iagttageren i begge Tilfælde”. Endelig ved vi 
intet om Skibsfart paa Grønland i den Tid, Clavus skulde have været der, 
og hører ikke fra nogen Kant om, at han skulde have været deroppe. Fol- 
gelig maa hele Beretningen optages med yderste Skepsis og snarest antages 
at bero paa forskellige Meddelelser om Kurs osv. indsamlet i Norge eller 
indhentet ved Omgang med Grønlandsfarere i Udlandet, hvad der i og for 
1 OLaus MaGnus, Historia de gentibus septentrionalibus II, cap. 9. Sl. STORM, 
Ymer 1889, S. 140. 
At Clavus, hvad Karelerne angaar, har benyttet en Rejsebog som Kilde, er nævnt 
S. 99—100. At hans Fremstilling af Pigmæernes Længde og deres Opholdssteders 
Beliggenhed i Forhold til Norge heller ikke er original, men taget fra en os ukendt 
Kilde, der ogsaa er benyttet i Brevet til Pave Nicolaus V (1447—1455) om Nor- 
ges Undere og rimeligvis ogsaa i Michel Beheims Digt om sit Besøg i Trond- 
hjem 1450, ter ogsaa betragtes som fastslaaet. Sl. O. C. L. VANGENSTEN, Michel 
Beheims Reise, Vidensk. Selsk. Skrifter II. Hist.-filos. Klasse 1908, Nr. 2, Kria. 
1908. — Вловхво & PETERSEN, 1. с. S..238 (198); tysk Udgave $. 194 & 244. — 
Er det mon atter Nicolaus af Lynn’s Værk, der danner det manglende Led i 
Udviklingen, som ger vore Undersøgelser famlende? 
1 
