118 AXEL ANTHON BJØRNBO. 
Den Tanke, at der skulde være Land om Nordpolen, og at dette 
Land skulde være beboeligt og beboet, er det mest direkte Brud 
med Fortidens Tro, der gik ud paa to temporerede beboede Zoner og 
en varm og to kolde ubeboelige udenom dem. Kongespejlets Forfatter 
rører forsigtig, næsten undskyldende ved Tanken; Clavus fremsætter 
den dristig og uden noget Forbehold. 
Læren om, at Fastlandet ikke naaede op over Polarkredsen eller 
ialtfald ikke var beboeligt længere mod Nord, kunde vanskeligt 
tiltrædes af den, der, som det rimeligvis er Tilfældet med Clavus, 
havde set Midnatssolen og Eskimoerne i Grønland eller hørt om dem 
i Norge og hjemmefra var oplært med Tanken om Lande beboede af 
overnaturlige Folkeslag — husk Saxos Ord herom — nord for det 
frosne Hav. Han maatte bryde med den gamle Lære eller bortfor- 
tolke Modsigelserne. Men det sidste var svært for den, som vidste, | 
at man ingen Grænser havde fundet for Grønland imod Nord, og at 
Eskimoerne kom til Landet nordfra. Og altsaa vovede han Bruddet. 
Det var naturligvis Læren om Jordens Kugleform, der hos Ptole- 
mæus var klart fremsat med sine matematiske Konsekvenser, der 
hjalp Clavus paa Gled. Det er tvivlsomt, hvor meget han har for- 
staaet af det matematiske Grundlag hos sin store Forgænger. Men — 
man kan se, at han har forstaaet nok til at indse, at om han end gik 
langt ud over Ptolemæus, hvad Læren om Landets Udstrækning angik, 
saa kom han ikke i Konflikt med hans grundlæggende Fremstilling 
af Jordens Form. Og at rokke ved Enkelthederne hos Ptolemæus 
var Clavus jo nødt til alligevel; han skrev jo sine Værker for at 
føje nye Lande til dem, Ptolemæus havde beskrevet. Men naar Cla- 
vus skriver, at Landet om Polen gik fra Grønland og over til Kina, 
og at det altsaa ikke var Usandhed, at Mandeville var sejlet fra 
Kina til en af Norges Øer, saa viser dette ganske aabenbart, at Læ- 
ren om Jordens Kugleform er voxet saa fast hos Clavus, at han 
strax tænker den samme Tanke, der et halvt Aarhundrede senere 
vaagner hos Cabot, da han hører om Columbus' Rejse i 1492, Tan- 
ken om en Nordvestpassage til Orienten. Columbus havde allerede 
tidligere tænkt paa en Nordpassage over selve Polen, men en saadan 
kunde Clavus selvfølgelig kun tænke sig gaaende over Land, hvor 
jo netop Eskimoernes Vej efter hans Mening gik. 
Helt logisk er Clavus’ Tanke ikke; thi Mandevilles Rejse kunde 
jo lige saa godt være foregaaet langs Klassikernes Fastlandskyst nede 
ved Polarcirklen. Alligevel kan der ligge en lignende logisk Tanke 
til Grund for Clavus’ Ord som den, der senere fik en til antage, at 
Grønland var en Halvø af Asien, beliggende omtrent som Kamsjatka, 
fordi man med Ptolemæus antog Jordens Omkreds for langt mindre, 
